412 
J. C. Ho r bye. 
■V 
skifer, sammenkittede, som det synes, ved de knusle Levnin- 
ger af de nævnle Skifere selv. Skiferstykkerne ere under- 
tiden meget store, ofte henimod en Alen i Tværmaal, og disse 
Heller ligge ingenlunde allid parallelt med Skiktningen, men 
ere ofte regellost styrtede om hinanden, saa Bjergartens Skikt— 
ning paa saadanne Steder bliver vanskelig at forfolge. Leer- 
skifer for sig findes fleresteds indskiktet i Breccien. — Ogsaa 
1 Vest for Soen Roragen gjenfindes nogle Sk ikter af Sand- 
stenen, der her danner det Liggende for Roragens Scrpentin- 
Conglomerat. 
Hvor Brecciens Skifertavler ikke ere altfor store, er Feld- 
tets Skiktslilling overalt tydelig og meget constant; i Feldtets 
ostlige Ende er 60 — 70° 0. 9J Skikternes midlere Fald, i 
den vestlige Ende henimod Roragen 80° 0. 10|; i Yest for 
Roragen 60° 0. 9£. 
Sporges der nu om dette Feldts Forhold til Yigelens 
Qvarlsskifer, saa kunne de umiddelbare Observalioner herpaa 
kun svare, at begge ere petrographisk forskjellige, og at deres 
Leining er indbyrdes afvigende. Contakten mellem de mod 
hinanden faldende Skikter (se Profil 1) er intetsteds blottet; 
derimod sees nær Roragen den rode Sandsteen at hvile paa 
den vestenfor udbredle store Glimmerskifer-Forination , og at 
denne igjen er Qvartsskiferen overleiet, kan jeg opslille som 
aldeles vist ved at anticipere Resultater, hvortil jeg under 
lignende Forholde er kommen i Skarsfjeldene, men hvorom 
forst længere hen kan blive Tale. Vi komme saaledes til det 
Resultat, at Vigelens Qvartsskifer skyder ind under baade 
Roragens Sandsteen og den vestlige re om Roros udbredte 
Glimmerskifer. 
Det er denne isolerede Conglutinat-Åfleining, som Hi- 
singer stodte paa i Feragens Dal; imidlertid miskjender han 
ganske dens Betydning her, idet han kalder den cn Fortsæt- 
