Et Strog af Rigsgrændscn. 
413 
telse af Fæmuns Overgangslager. Er Noget her paa Stedet 
en Forlsæltelse afBjergarten ved Fæmun, saa er det Vigelens 
Qvartsskifer og Helleflint, men ingenlunde Roragens Sand- 
steensfeldt, der baade med Hensyn til petrographisk Indhold 
og Leining staaer saa ganske for sig selv, al det sikkert hid- 
rorer fra en ganske anden Tid, end Egnens ovrige Forma- 
tionsled, og vel reltest er at slaae sammen med den lignende 
Afleining, der danner Rendals-Solen, med hvilken den ogsaa, 
mærkeligt nok, paa det noiagtigste stemmer overeens i Skikt— 
stilling. 
A 1 m i n d e 1 i g e liemæ r k n i n g e r. 
Forend jeg kan fortsætle Beskrivelsen af Fjeldgrunden 
videre mod Nord, maae her nogle Bemærkninger af anden 
Art faae Plads. Jeg kommer forst til Angivelsen af Hoide- 
forholdene paa den hidlil berorte Strækning af Rigsgrændsen. 
Disse Angivelser ere for en Deel baserede paa Barometer- 
Maalinger, der ere udforte og beregnede af mig med Iagtta- 
gelse af de sæd vanlige Regler; men da Ulield forhindrede 
Maalingerne af Yigelen og sammes Omegn, er jeg for disse 
Egnes Vedkommende nodt til at benytte Hisingers Maalinger, 
som jeg har reduceret til norske Fod. 
Ved at udkaste en orographisk Skilse af de Strækninger, 
som hidlil have bcskjæftiget os, ere vi omtrent i samme Til— 
fælde, som om vi havde med en Kystslrækning at gjore, for- 
saavidt som vi let og naturligt kunne henfore Egnens Hoide- 
forholde direkte til et Vandspeil. Vi have nemlig paa næsten 
den hele Strækning en saa godt som uafbrudt Række af store 
Soer, der uden stor Feil kunne siges at ligge i samme Ni- 
veau, og som altsaa paa mange Miles Strækning afgive et 
meget sikkert Holdepunkt ved den omtrentlige Bestemmelse 
