Et Strog af Rigsgrændsen. 
419 
ningerne mellom dem danne ingen Skar, men kun mildt bu- 
ede Hvælv. Graniten udgjor derfor heller ikke den domine- 
rende Deel af Vigelen som Fjeld betragtet; det er den nor- 
denfor udbredte Qvartsskifers hvasse Form og Helleflinlen i 
Syd med sine knudrede og brudte Omrids, der gjorc Vigelen 
anseelig og udmærke den fremfor alle andre Fjelde i Omegnen. 
Egnens Beboere have derfor heller ikke udpeget nogen af 
Granitkupperne ved et særeget Navn, men kalde dem tilhobe 
Midt-Vigelen , mcdens derimod Benævnelserne „Vigelens Pik“ 
og „Josnaa-Stdterne“ indeholde en træffende Betegnelse af 
Qvartsskiferens og Ilelleflintens forskjellige Maade at optrædo 
paa her i Egnen. Selv i Vigelens Filial, del ubetydelige 
Bulfjeld, skjelner man allerede paa Afstand Helleflinlen med 
dens steile Styrtning mod Bolagen Elv fra Graniten. 
Det lave Landskab paa Rigsgrændsen, der kan betragtes 
som en Fortsæltelse af Aursuens Dal, afbrydes pludselig af 
Vigelens Masser, hvis hoieste Stoter sikkert naae 4700 Fod, 
saafremt Hisingcrs Maaling af Fjeldbolagen (3004 n. F.) og 
af Vigelens Pik (4496 n. F.) ere rigtige. Landskabets mid- 
lere Niveau om Rigsgrændsen paa dette Slrog maa anslaaes 
til betydeligt mere end 3000 Fod. Videre mod Syd til Von- 
sjoen ere Fjeldhoiderne ikke mange, og faa naae op til 3000 
Fod; det er paa dette Slrog, at man i en Hoide 2400' til 
2600' finder et betydeligt Areal bedækket med Rogens, Bred- 
aasjoens, Store og Lille Vonsjoens Vandmasser; Landets mid- 
lere Niveau nærmest om disse Soer naaer ikke 2700'. Men 
paa nogle Miles Strækning mod Syd fra disse Sber er Land- 
skabet at betragte som en eneste hoi Fjeldmark med forholds- 
viis ubetydelige Dale; Massen af Fæmuns Fjeldhoide er her 
sammentrængt paa Strækningen mellem Grotaaens og Gultus 
Vasdrag. Delte Hoifjeldsparti er ved Dale deelt i flere pa- 
rallele Fjeldstrog, der lobe mod S.O. Det betydeligste af dem 
27* 
