Et Strog a f Rigsgrændsen. 
425 
sil, ja voxer frodigt endog paa Plateauet ved Herje-Haagn. 
Det er derfor lioist paafaldende, at dette Træ kun enkellviis 
findes ved Færnun, der dog ligger 600 — 700 Fod lavere end 
ovennævnte Grændse. Ved at stige ned i det aabne og vide 
Dalfore, hvori Færnun og Vurrusjo ere beliggende, finder man, 
at Granen, istedetfor at tiltage i Mængde og Væ.xtfylde ined 
det lavere Nivean, tværlimod forsvinder af Skoven i samme 
Mon, som man nærmer sig Færnun, saa at egentlig Skov af 
Gran ikke findes nærmere denne Sd end en halv Miil, og 
fra Fæmunsenden , hvor Granernes Antal er meget ringe, og 
videre mod Nord sees ikke Granskov paa en Slrækning af 
ti Mile, for man atter træffer den i Stuedalen i henved 2000 
Fods Hoide o. II. Den Væxtgrændsernes Sænkning, som man 
har bemærkct langs Rigsgrændsen, maa altsaa for Granens 
Vedkommende lage sin Begyndelse allerede ved Færnun; men 
at næsten den hele Differens mellem den trysilske og den 
stuedalske Grans Væxtgrændse fomtr. 8000 indlræder allerede 
ved Færnun, og at altsaa Væxtgrændsens Sænkning ikke sy- 
nes at være suceessiv, er hoist paafaldende. At Granen og- 
saa ved Færnun vilde trives bedre, hvis Dalene her vare 
trange, begrændsede af steile Fjeldsider og saaledes ikke 
prisgivne den hele Indflydelse af de i delte Niveau al ti d 
skarpe Vinde, er vislnok en rigtig Bemærkning, men til gan- 
ske at forklare Phænomenet slaaer den ikke til. — Iovrigt 
seer det virkelig ud, som om den granlose Region fra Stue- 
dal til Fæmunsenden snart skulde blive rykket end længere 
mod Syd, saaledes har man i de senere Aar hærjet i disse 
Skove med Ild og Staal. Saalænge ikke et af Staten orga- 
niseret Forslvæsen her kan gribe ind, er Skovenes Overgang 
fra offentlig til privat Eiendom vistnok deres eneste Rednings- 
middel. 
Birken er om Færnun ikke meget almindelig; en af Qvarts- 
