Et Strog af Rigsgrændsen. 
427 
komme lil al beskjæftige os, og ikke alene Bjergarterne selv 
ere de samme, men ogsaa deres indbyrdes Forholde vise sig 
som en Gjentagelse af, h vad vi fandt i Yigelen. Forskjellen 
er kun den, at Alt i Skarsfjeldene optræder i en langt slorre 
Maalestok, tegnet med grovere og tydeligere Træk; Yigelen 
er kun el Miniaturbillede af Skarsfjeldene. 
G r a n i t. 
Den massive Bjergart selv frembyder her intet Mærkeligl; 
en blecg kjodrod Feldspath og graalighvid Qvarts danne i 
Forening med en ringe Deel sort Glimmer en Granit af mid- 
dels Korn; det sidstnævnte Mineral savnes undertiden aldeles. 
Enkelte Partier af skjællet Chlorit sees oftere, og en gronlig- 
h vid Feldspath optræder hist og her sammen med den rode. 
Al andre Mineralier end lidt indsprengt Ki is har jeg ikke seet 
Spoer. Naar hertil foies, at Feldtets nordlige Deel maaskee 
er noget rigere paa Qvarts end dets sydlige, saa er alt sagt, 
hvad der angaaer den petrographiske BeskafFenhed, der for- 
resten forholder sig aldeles eens paa hele den lange Stræk- 
ning, som Feldtet indtager: selv i Kornets Storrelse sees in- 
gen mærkelig Forandring. Granilen afsondrer sig i faldende 
Bænke; den er meget frisk i Bruddet, og viser sjelden Spoer 
af Forvitring. 
Af indleiede Masser har jeg kun seet eet Slags. Paa Top- 
pen af Nordre Skarsfjeld gjennemsættes Graniten af en kiis- 
sprengt chloritisk Masse, der danner en regelinæssig, 1 Alen 
mægtig Zone med ostveslligt Strog. En lignende, men nogle 
Favne mægtig Zone fmdes ved Ekornaaens Udlob i Nea; 
denne Masse er tydeligt skiktet i Bænke, der ligesom Zonen 
paa Nordre Skarsfjeld stryge i Ost og Yest med snart nord- 
ligt, snart vestligt Fald. Efterat Ekornaaen er stodt sammen 
