430 
J. C. Horbye. 
denne Bjcrgart bstligt under Graasia og et Par Steder i Ost 
for Soen Langen. Det er ikke usandsynligt, at det netop 
var <le samme Skikter, der observeredes paa alle tre Steder. 
Endvidere maa det udhæves, at der i den charakteristiske 
Helleflint meget ofte spores Krystallinitet, idet Bjergarten op- 
tager meget smaa Krystaller af Feldspath eller krystalliniske 
Qvartskorn. I denne Henseende adskiller sig den sydlige 
Deel af Feldtet mærkeligt fra den nordlige; i den sydlige er det 
næsten alene meget smaa og adspredte Krystaller af Feldspath, 
der gjore Bjergarten porphyraglig; i den nordlige Deel deri- 
mod, hvor visnok ogsaa den nævnteForm af .Bjergarten fore- 
kommer, er dog Forholdet for det meste et ganske andet, idet 
her istedetfor Feldspath er ud viklet en paafaldende Mængde 
af Glas- eller Melkeqvarts i Korn, der undertiden have sex- 
sidede Begrændsninger og saaledes for en Deel turde være 
virkelige Krystaller. Saalænge imidlertid Bjergartens Grund- 
masse endnu lader sig bestemme som Helleflint, foraarsager 
Qvartsudviklingen ingen Yanskelighed, og er ikke mere paa- 
faldende end Udviklingen al Feldspath i Feldtets sydlige Deel. 
Men her er atter en Forskjel at udhæve mellein de nævnte 
Dele af Feldtet: medens Bjergarten i det Sydlige uforandret 
er den samme, hvad enten man deri seer de smaa glindsende 
Feldspalh-Indi vider eller ei, er den i det Nordlige, hvor 
Qvartsudviklingen fin der Sted, paa slorre Strækninger ikke 
længere Helleflint, men kan her gaae over til en ganske an- 
den Bildning. Den her tilsigtede Forandring i Bjergartens 
Grundmasse synes at være betinget af den charakteristiske 
Melkeqvarts; idetmindste er Bjergartens Forandring allid vi- 
dest fremskreden der, hvor det nævnte Mineral er rigeligst 
og skjonnest udviklet. Den gjennem Overgange bevirkede 
Forandring i Bjergartens Grundmasse kan beskrives paa fbl- 
gende Maade. 
