432 
J. C. Horbye. 
af Melkeqvarts optages i rigelig Mængde, da forsvinder baade 
Skiktning og Skifrighed aldeles. I denne Skikkelse kan Bild- 
ilingen da kaldes massiv lige saa godt som Graniten, er mere 
haard og vanskelig at sbnderdele end denne, og faaer i det 
Hele saa liden Lighed med den normale Helleflint, at Ingen 
skulde troe den henhorende til eller fremstaaet af denne, med 
mindre han selv paa Stedet havde overbeviist sig derom. — 
Naar jeg af Mangel paa et mere passende Navn i det Fol- 
gende er nodt til at bruge Fællesbenævnelsen Helleflint om 
baade den normale og forandrede (protoginartede) Bjergart, 
sees det let, at jeg ved denne Benævnelse mere vil betegne 
et Formationsled end et petrographisk Species. 
Det forekommer mig, at det Sporgsmaal her ligger nær, 
om ikke den omtalte Forandring af Helleflinten er at sætte i 
Klasse med almindelige Kontakt-Phænornener, rn. a. 0., om 
det ikke skyldes den nærliggende massive Bjergart Graniten, 
at Helleflinten har en fra det Almindelige forskjellig Beskaf- 
fenhed. Til Besvarelse af dette Sporgsmaal rnaa jeg anfore 
folgende. 
Yar hiin Forandring i Hclleflintens Beskalfenhed bevirket 
ved Granitens Naboskab, forekommer det mig, at man maatte 
vente de Strækninger, som den forandrede Helleflint indtager, 
ganske anderledes placerede om Granitfeldtet, end Tilfældet 
er; den forandrede Bildning maatte altid være at soge i Gra- 
nitens Nærhed, paa længere Strækning dannende ligesom en 
Randbildning om Massivfeldtet. Nu optræder den forandrede 
Helleflint vistnok i Granitens Nærhed, forsaavidt som det hele 
Ilelleflintfeldt overalt sidder til Granit; men medens dette Feldt i 
det Hele i omtrent syv Miles Strækning er i Contakt med 
Graniten, er det dog i det hdieste klin paa een Milsvei, at 
den tilsigtede Forandring er observeret, og det ikke altid i 
Granitens Nærhed. Det synes lidet rimeligt, at Graniten alene 
