Et Strog af Rigsgrændsen. 
438 
i Feldtets nordlige Deel — og end ikke her overalt — skulde 
fonnaae at frembringe en saa stor Forandring i de tilgrænd- 
sende Strata, naar det Samme ikke ogsaa er Tilfældet i Feid» 
tets sydlige Deel, hvor dog Graniten optræder langt mægtigere. 
Da jeg ikke diner nogen Grund til at antage en anden og 
storre Virksomhed i denne Henseende hos en Deel af Gra» 
nitfeldlet end hos det Hele, forekommer det mig sandsynligt, 
at Graniten Intet har at bestille med den tilsigtede Forandring 
i Helleflintens Beskaffenhed, der formeentligen ligefrem er at 
sætte i Klasse med de tall ose Exempler man har paa, at en 
Bjergart efterhaanden kan ombytte sine Charakterer med andre, 
en Forandring, som vi i nærværende Tilfælde ligefuldt kunde 
have truffet hos Helleflinten, om end Graniten ikke havde væ- 
ret tilstede. — 
Allerede tidligere (Pag. 410) udtaltes den Formodning, 
at en tæt Qvartsbjergart, Hclleflinten, i Vigelens Feldt lige- 
som paa saa mange andre Steder kan være freinstaaet af det 
samme Material, som paa andre Punkter fremstiller tydelig 
Sandsteen; for denne Mening fandtes i Skarsfj eldene ingen 
anden Stolte, end at her paa enkelt Sted optræder Biaaqvarts 
eller en dermed beslægtet Bjergart i Forbindelse med Helle» 
flinten paa Hyllingens nordlige Bred. — 
Som underordnet Bjergart i Helleflinten optræder flere- 
steds en almindelig Grdnsteen af middels Korn, bestaaende af 
hvid Feldspath og sort Hornblende. Medens denne Bjergarts 
Forholde paa flere Steder ere dunkle nok, kan jeg dog henvise 
til Skarsfjeldenes vestlige Skraaning mellem Yigelsjo og Graasia 
som et Sted, der tydeligt viser Gronstenens leiefonnige Op- 
irædcn. Helleflintens Skikter have paa dette Sted en kun 
svag Hældning; naar derfor Leiets Hængende fattes, viser 
Gronstenen sig som en temmelig horizontal og bred Plade; 
selv naar Leiet bærer et Dække af Helleflint, træder det dog 
28 
