FØRER VED GEOL. EKSKURSION TIL FINSE. 
113 
Basalkonglomeratet er kun tilsyneladende umetamorft. Ved 
mikroskopisk undersøkelse vil man linde en komplet omkrystalli- 
sation av grundmassens lersubstans under nydannelse av meget 
biotit, med hornfelslignende strukturer. 
Det viser sig saaledes at regionalmetamorfe bergarters for- 
skifring og deres mineralnydannelser er to helt adskilte fæno- 
mener uten noget nødvendig aarsaksforhold indbyrdes. Basal- 
konglomeratet, som har været beskyttet mot stress, viser vel 
omkrystallisation, men ikke forskifring; de høiere horisonter av 
kambrosiluren viser derimot ogsaa meget sterk forskifring. 
Paa nogle steder inden det tilgrænsende omraade viser 
ogsaa grundfjeldsbergarternes overflate stresspaakjending i en 
tynd øverste skorpe, som er blit kataklastisk forskifret under 
dannelse av makroskopisk gneisagtige bergarter. Saadanne for- 
skifrede granitskorper er tildels blit skjøvet ind i de nedre dele 
av fyllitformationen (kan sees ca. 1 km. høiere oppe ved elven 
San daa). 
C. Finse. 
Fra Sandaadalen gaaes tilbake til Finse. Man kan fra Finse 
se lagrækkefølgen inden fyllitformationen, slik som den tegner 
sig i sydøstvæggen av Store Finsenut. Over basalkonglomeratet 
(som forøvrig mange steder mangler helt eller er blit utvalset, 
hvor ingen beskyttelse ydedes av gunstige grundfjeldsoverflater) 
følger den mørke alu nskiferfy llit, aabenbart svarende til de kam- 
briske alunskifre. Den er rik paa kis, som ved forvitring gir 
ophav til de sedvanlige brogede jernrustavsætninger. I den 
øverste del av denne serie er der længre syd paa Hardanger- 
vidden fundet Dictyonema flahelliforme. 
Herover følger graa eller grønlige fylliter, ofte med sand- 
stensagtige eller kvartsitiske lag. I den nederste del av denne 
serie sees en kalkhorisont av nogle meters tykkelse, ofte utviklet 
som to kalkbænke med et litet mellemrum. 
Nyt Mag. f. Naturv. LV. 1917. 
8 
