114 
V. M. GOLDSCHMIDT. 
I denne kalksten er der fundet spor av enkrinitledd. 
De graa og grønne fylliter repræsenterer aabenbart under- 
siluren. Kalkbænkene sees meget smukt i væggen av Store 
Finsenut, hvor ogsaa tektoniske forstyrrelser kan sees (lakstens- 
struktur. 
Fyllitens gjennemgaaende noksaa flate lagstillinger har ikke 
sin aarsak i mangel paa tektonisk paavirkning. Ved nærmere 
undersøkelser vil man som regel finde, at der foreligger kom- 
plicerte, helt fladtliggende utvalsede folder, som blir særlig iøine- 
faldende, naar et enkelt skikt ved avvigende farve kan adskilles 
fra de omgivende skifre. 
Yngre end den kaledoniske fjelddannelse er vertikalforkast- 
ninger, som regel med liten spranghøide, som sætter baade 
gjennem grundfjeldet, fyllitformationen og de overliggende kry- 
stalline bergarter, I omegnen av Finse er dog spranghøiden for 
disse forkastninger gjennemgaaende ringe, sjelden mere end ca. 
10 meter. 
Fyllitformationen indeholder mineralførende sprækkefyldnin- 
ger av de alpine mineralganges type. Blandt mineralerne kan 
anatas, albit og flaterike kvartser nævnes. 
D. Foten av Nordre Kongsnut. 
Den over fylliten følgende bergartavdeling kan studeres ved 
foten av Nordre Kongsnut, syd for Finsevand. Den bestaar 
nederst av fyllit, derover av mylonitiske bergarter, som oventil 
gaar over til graniter. Ved foten av Nordre Kongsnut er fyllit- 
formationen reducert til nogle meter med alunskiferfyllit. I grænse- 
zonen veksler alunskiferfylliten med tynde lag og aarer av en 
kvarts-albit-biotit-bergart. Dette kan blandt andet studeres i en 
liten fjeldknaus, som stikker frem i bræen ret nord for Nordre 
Kongsnut. Dette stripede bergartkompleks har adskillig likhet 
med visse injektionsgneiser i det vestlige Norge. 
Ret syd for Finsevands vestlige del, ca. 1 km. syd, 
