FØRER VED GEOL. EKSKURSION TIL FINSE. 
115 
for „botn“ i ordet „Bokkeskindsbotn u paa Finn Qvales kart, 
jfinder man større intrusive gangmasser av albitrik bergart i 
fylliten. 
Granit-gneis-komplekset over fyllitformationen har været me- 
get omstridt. Nogle forfattere har antaget det for overskjøvet 
grundfjeld. Andre har anset det for rester av vældige lakkoliti- 
ske intrusivmasser. 
Saa meget er nu sikkert, at de østlige dele av denne formation 
ikke er autoktone paa sin nuværende forekomst, men at de 
sandsynligvis er kommet fra vest eller nordvest, sandsynligvis 
fra den store sydnorske foldningsgrøft. Men om de er kommet 
derfra som faste, overskjøvne grundfjeldsmasser, eller som yngre 
intrusioner, som helt eller delvis størknede under transporten, er 
endnu tvilsomt. Mens nogle av granitmasserne (f. eks. Hal- 
lingskarvets granit) har mest likhet med gamle grundfjelds- 
graniter, har andre forekomster (f. eks. Hardangerjøkelens berg- 
arter) mest likhetspunkter med de kaledoniske Bergen-Jotun- 
eruptivers granitiske typer. 
Ekskursionen til Finse viser os kambrosilurens overgang til 
metamorf facies. Metamorfosen yttrer sig dels ved mineral- 
nydannelser, dels ved forskifring. 
Vi ser hvordan grundfjeldet i denne zone av fjeldkjeden 
endnu holder sig helt passiv og derved yder beskyttelse mot 
stress. Først længere vest blir en sterk deformation av grund- 
fjeldet iøinefaldende, man kan under den fortsatte reise mellem 
stationerne Hallingskeid og Myrdal se grundfjeldsoverflaten bølge 
op og ned og derefter sænker den sig hurtig ned i den store 
foldningsgrøft. 
Vi har ogsaa faat se litt av de omstridte høifjeldseruptiver, 
som inden store dele av den skandinaviske halvø følger ovenpaa 
kambrosiluren i selve fjeldkjedens østrand. 
Andre bergarter, som er karakteristiske for den kaledoniske 
fjeldkjede møter man først længere vest langs Bergensbanen, 
