140 
ROLF NORDHAGEN 
Det vil bero paa tilfældet om frøene kan holde sig flytende 
i tilstrækkelig lang tid, om de kan bevare sin spiredygtighet 
usvækket, og sluttelig om de blir skyllet iland paa et sted hvor 
de kan spire, og hvor planten træffer passende livsbetingelser. — 
Spørsmaalet om havstrømmenes evne til at transportere frø, og 
saltvandets indflydelse paa frøenes spiredygtighet, hører ogsaa 
med til de vanskeligste punkter i spredningsbiologien, og er 
fremdeles temmelig langt fra sin løsning. Imidlertid maa man 
vel indrømme, hvilken opfatning man nu end maatte ha i disse 
ting, at hvis dette spredningsmiddel i det hele tat spiller nogen 
rolle, saa maa det først og fremst være for st rand plan terne, 
for havskvstens egne behoere. Det ligger ogsaa nær at tænke 
sig, at strandplan terne maa være de vekster der bedst taaler 
havvandets indflydelse; mange halofyters frø spirer jo i en 
jordbund som ialfald periodisk kan være helt mættet med salt- 
vand. 
Hvis den ovenfor antydede forklaring er den rette — og 
den synes mig at burde foretrækkes fordi den er en av de faa 
der bygger paa en objektivitet, paa foreliggende fakta — 
saa blir ranunkelens forekomst i Norge at betragte som en 
utløper fra vest, fra det amerikanske utbredelsesfelt. Man 
kunde ogsaa, for at forfølge den samme tankegang, kalde den 
en første kol on i sat i on i Europa. Det er sandsynlig at 
denne vil bli vellykket, at planten i fremtiden vil bre sig 
videre langs Skandinaviens kyster og endda længer utover. For 
planten trives utvilsomt udmerket paa Hvaler; den er stor, fro- 
dig, og blomstrer. Og efter dens før omtalte utbredelsesforhold 
andre steder paa jorden, og dens livskrav at dømme, er der jo 
intet som taler imot en saadan antagelse. — At Eriocaulon, 
Sisyrinchium og Spiranthes er kommet til de britiske øer paa 
samme maate som Ranunculus Cymbalaria til Norge 1 , kan 
1 Ifølge Lindman 1. e. p. 103 skal Link ha fremsat denne mening for 
Eriocaulons vedkommende. 
