152 
DET BIOLOGISKE SELSKAP. 
Efter en indisk teori steg muslingerne om natten i regnveir op 
til vandets overflate og optok i sig regndraaper, hvorav perlerne 
dannedes. Efter en anden version fødtes perlerne, naar lynet 
slog ned i en gapende musling. 
Senere aarhundreder har særlig holdt sig til følgende tre, 
mere nøkterne hovedgrupper av forklaringer. 
For det første den saakaldte såndkornteori : Perlerne dannes 
omkring tilfældige partikler, sandkorn eller lignende, som er 
kommet ind mellem skallet og den saakaldte kappe, d. v. s. den 
del av muslingen, der dækker skallets indside. Perlerne viser 
nemlig altid en lagdelt bygning, og inderst i centrum finder man 
en slags „kjerne“. Det er netop denne kjernes natur, som har 
været saa omstridt. 
Efter den anden hovedteori maa perlerne opfattes som syke- 
lige dannelser paa samme vis som f. eks. galdesten, med hvilke 
de i bygning viser mange likhetspunkter. 
Den tredje forklaringen gir parasitteorien. Efter den opstaar 
perlerne omkring parasiter, særlig forskjellige smaa orme, som 
er trængt ind i kappen. Perlerne repræsenterer ormens straalende 
sarkofag. 
Blandt de mest berømte perlemakere møter vi ingen ringere 
end Linné. Hans yderst hemmelighetsfulde metode, som bare 
dronning Lovisa Ulrikka ved en speciel gunst var gjort meddel- 
agtig i, skulde være ganske sikker. Man trodde længe, at me- 
toden var gaat i graven med sin skaper; men ved et tilfælde 
blev en beskrivelse av hans fremgangsmaate i 1905 gjenfundet 
i Linnéan Society i London. Den bestod r at han boret et hul 
i skallet og med en sølvtraad indførte smaa kalkpartikler mellem 
skallet og kappen. _ 
En virkelig videnskabelig undersøkelse av perlernes dannelse 
har først i vor tid skutt sterkere fart. Adskillig opmerksomhet 
vakte de overordentlig vid tløftige og kostbare undersøkelser, som 
engelske zoologer efter opfordring av den Cevlonesiske regjering 
har foretat paa Ceylons perlebanker. 
