170 
DET BIOLOGISKE SELSKAP 
Dyrlæge H. Willumsen holdt foredrag om „Coccidiosis 
i den norske ry p e b es ta n d u *. 
De store vekslinger, som man aar om andet kan se i vor 
fauna, har mange forklaringer; men deres sande aarsaksforhold 
maa vel endnu sies at være ukjendte. 
Forut for en arts decimering synes som regel at gaa en 
pludselig overproduktion, hvis inderste væsen er uforklarlig, men 
sandsynligvis av fysiologisk art. Decimeringen derimot synes at 
være av patologisk natur. For lemæns vedkommende blev f. eks. 
i 1909 en meget patogen streptokok paavist som decimeringens 
aarsak (dyrlæge Horne). 
Siden høsten 1915 hadde taler n foretat en del undersøkelser 
av almindelige handelsryper i Kristiania og paavist at hos ca. 
25 °/ 0 fandtes det coccidier i tarmindholdet. Under en mindre 
ekspedition midtsommers i et med coccider sterkt inficeret terræng 
fandtes samtlige skutte ryper at indeholde coccider. Kyllinger 
fandtes næsten ikke. 
Orfuglene viste sig ved undersøkelsen endda sterkere inficeret 
end rypebestanden, men orfuglens og rypens coccider viste sig 
at være morfologisk og biologisk forskjellige. Dens gjensidige 
infektionsforhold er ukjendte. 
Taleren gjennemgik ved hjælp av lysbilleder og demonstra- 
tion av præparater coccidiernes bygning og forplantningsmaate 
og omtalte, hvordan coccidiosen i patologien tillægges meget 
skjebnesvangre følger. I fasanerier og kaninstalde var mortaliteten 
75— 100 °/ 0 . Taleren søkte at paavise, at erfaringer fra aarets 
jagt talte for at coccidiosen ogsaa for rypebestanden var av 
skjebnesvanger betydning. Men man har dog ikke bevismateriale 
nok til med videnskapelig sikkerhet at kunne fastslaa, at ikke 
ogsaa andre aarsaksforhold kan ha været medvirkende. 
Den i England 1905—1911 nedsatte departementale komité, 
hvis opgave det var at undersøke aarsakerne til grousedecimeringen 
(grousedisease) kom til det resultat, at aarken var at søke i to 
snyltere, en nematode (Trichostrongylus pergracilis), som angrep 
