Granitens Theorie. 
33 
alle med Benævnelsen abnorme Bildninger betegnede Bjerg- 
arter som vulkanske (plutoniske), d. e. som Masser, der 
engang i ildflydende Tilstand dreves frem fra det Indre 
til de Steder, hvor de nu antræffes. 
Ankomne til dette Punkt i vore Efterforskniuger, maae 
Vi nu berede os paa at besvare det Sporgsmaal, hvaå 
Oprindelse de af os betragtede massive Bjergarter da vel 
have, siden vi ikke, idetmindste ikke i Almindelighed, paa dem 
kunne anvende selv den af de tvende hidtilværende Hoved- 
Theorier, der dog formaaede i sit Cadre at indtage de 
fleste af vore Facta. Gives der da maaskee mindre almeent 
anerkjendte Anskuelser, som vi kunne benytte, eller ere 
vi kanskee i den Nodvendighed at maatte slaae ind paa en 
ganske ny Vei ? Virkelig forekommer det mig, at vi ere 
i det sidste Tilfælde. Jeg veed knn een iblandt de hidtil 
med nogenlunde Bestemthed fremsatte Ideer om Oprindel- 
sen af de uskiktede Bjergarter, hvortil der endnu kunde 
være at tage Hensyn, i det vi soge efter en Theorie for 
de i Christiania-Territoriet optrædende Granitbiklninger, 
Porphyrer o. s. v. Dette er den af Hr. Keferstein opstil- 
lede Hypothese; vi faae senere hen Anledning til at frem- 
sætte den fuldstændigen; for Oieblikket er det tilstrække- 
ligt at vide, at K. anseer de massive Bjergarter som Resul- 
tater af en Selvvulcanisation af visse Partier af de neptu- 
niske Bjergarter, der nemlig ved at geraaåe i Gjæring paa 
visse Steder ophededes ind til Smeitning, eller overhoved 
sattes istand til at krystallisere, hvorved de indtoge storre 
Rum, dreves iveiret o. s. v. Denne hele Idee maae vi vist- 
nok lade vederfares al Ære, thi den viser, at dens Op- 
havsmand ikke har unddraget sig fra at erkjende den i§o- 
C 
