36 
Keilhau 
morphologisk, men oftest ogsaa substantielt fra Nyt af dan- 
nede Legemer fremkomme, som vi kalde Krystaller. Det, 
hvori man her ilede Chemien forbi, var Anvendelsen af 
den nysnævnte Erfaring til at antage, at ogsaa Feid- 
spath, Qvarts og Glimmer kunne dannes paa den vaade Vei. 
Paa samme Maade er det gaaet med den nu herskende 
Theorie. Saasnart man, bedre underrettet om de uskik- 
tede Bjergarters geognostiske Forholde, erkjendte, at disse 
Forholde ikke kunne bringes i Harmonie med Hypothesen 
om de samme Bjergarters neptuniske Oprindelse, forkastede 
man denne Hypothese, og havde let ved at finde en nye 
(denne var allerede længst forhaanden, men dette kan her 
være os det Samme): ogsaa i smeltede Masser anskyde 
Krystaller, og hvorvei Krystaludviklingen vel hyppigst 
iagttages paa den vaade Vei, saa synes dog den Gruppe af 
Mineralier, som sammensætte de massive Silicatbjergarter, 
ifolge bestemte Facta betræffende flere af dem, fortrinlig- 
viis at kunne fremkomme, naar deres Material befinder sig 
i ildflydende Tilstand, og derfra gaaer over til Fasthed. 
For Granitens Vedkommende er Chemien ogsaa virkelig 
kommen til det Punkt, at den paa den saakaldte torre Vei 
fremstiller Feldspath og Glimmer, og forsaavidt man 
forlanger , at den pyrogenetiske Granit - Theories che- 
miske Postulat skal gaae ganske over til en che- 
misk Erfaring, mangler kun, at man ogsaa skal kunne er- 
holde Qvarts ved Smeltning, og alle tre Mineralspecier i 
Combination. — For os er det imidlertid uden Folge, med 
hvad Held man skal arbeide til dette Maal. Den pyroge- 
netiske Hypothese fyldestgjor ikke de Fordringer, som en 
Masse af geognostiske Facta have til en Theorie for de i 
Sporgsmaal værende Bjergarter, og Forskeren maa atter 
see sig om efter en ny Hypothese. Forsaavidt der endiut 
