Granitens Theane* 
43 
gik igjen nem de sidste for at fixere sig i hine, som det 
omdannede. Ved de af neptuniske Bjergarter ganske om- 
givne tir egelmæs sige Bolomitmasser existerer vel egentlig 
den samme Vanskelighed, men den synes dog ved dem 
mindre. Ikke at tale om andre Vanskeligheder, ville vl 
endnu blot nævne den stdrste, nemlig den, at den hele 
Emanations-IIypothese heroer paa Vuleanismen; er den 
sorte Porphyr, eller de andre massive Bjergarter, med 
hvis Optræden man har sat Dolomisationen i Forbindelse s 
ikke pyrogenetiske, saa falder det Motiv, som man har paa- 
viist for en saa overordentlig Proces, bort, og at sætte en 
anden Aarsag istedet see vi os ligesaa lidt istand til, som 
-yi, nden i den hoieste Nod, skulde beqvemme os til lige- 
frem at postulere Emanationerne. 
Imidlertid raaa det anmerkes, at hvis der skulde gives 
Nogen, som ved Dolomit-Theorien troede at maatte ind- 
gaae paa alle disse Forudsætninger, saa maatte han, i for- 
nodent Fald, heller ikke kunne finde nogen uovervindelig 
Vanskelighed i at antage Bluligheden af, at Materialisme 
til Feldspath, Qvarts, Glimmer, Hornblende o. s. v. ligele- 
des kunde være tilforte ved Exhalationer, forsaavidtsom 
de mangiede paa de Steder i de forhaandenværende Mas- 
ser, hvor Udviklingen af hine Mineralier skulde antages at 
være gaaet for sig. Saaledes vilde det, under Forudsætning 
af, at disse Stoftilforsler vare foregaaede nedenfra, kunne 
siges om den store Porphyr i vor Overgangsformation, at 
den var Resultatet af, at Emanationerne havde tixeret sig 
i Sandsteens-Etagen, at derimod Euritporphyrens mang- 
lende Material ikke havde trængt op til denne Hoi de, 
men havde afsat sig i visse Lag nærmere Grundbjerget, og 
saaledes videre. 
