50 
Keilhau 
terne af tore foregaaende Overveielser, vil det imidlertid 
være rigtigt, derlios ogsaa at berore endeel andre Bilduin- 
ger i samme Formation, hvis Dannelse staaer i visse Af- 
hængigheds-Forholde til hines, eller som dog er oplysende 
ved Siden af det, som bliver at sige om de massive 
Bjergarter. 
Alt dette forekommer mig lettest kunne skee ved at 
folge den ikke usædvanlige, hvorvel vistnok ikke altid gavn- 
lige Methode at fremstille Gjenstanden i en Form, hvor- 
ved det er forudsat, at Beskriverens personlige theoreti- 
ske Anskuelser ere alt ganske afgjort rigtige, en Methode, der 
da her vil fore det med sig, at vi komme til at tale om 
de af os antagne Metamorphoser med samme Sikkerhed 
som den, hvormed Vulcanisterne udtrykke sig, naar de 
betegne Graniten o. s. v. som Product af Smeltning. Denne 
Fremgangsmaade vil forhaabentlig i nærværende Tilfælde 
saa meget hellere erholde Bifald, naar vi erklære, at vi 
ikke ville have vor Theorie oplioiet videre, end til at an- 
sees ligesom et Costume, en Dragt, hvori vi maatte indklæde 
de nye Facta, vi have fundet, hvilke nu engang ikke i de- 
res naturlige Nogenlied kunde indfores, og ventes vel op- 
tagne, i Videnskabshallen. Jeg skal da fremsætte, hvorledes 
min Forestilling er om de angjældende Udviklinger. 
Ved Overgangstidens Begyndelse havde Urfjeldet med 
sine steile Skikter allerede en Overflade ganske lig den 
nuværende i Dagen liggende Deel deraf. Paa denne Over- 
flade afsattes, under Bedækning af Havet, Materialierne 
til Leerskifer, Kalksteen og Sandsteen, og paa en stor 
Strækning, idetmindste noget storre end de nuværende 
Overgangs -Territorier, skjultes saaledes Grundbjerget af 
nyere skiktede Masser. Disse lede siden Omstyrtninger, 
vi vide ikke hvorledes, og det steile Fald resulterede, hvis 
