Granitens Theorie. 
55 
her modeude Vanskeligheder ere betydelige, men selv om 
de for enkelte Tilfælde endog skulde være ganske uover- 
stigelige, linder jeg dog deri endnu ingen tilstrækkelig 
Grund til at opgive de fremsatte Anskuelser, for at vende 
tilbage til saadanne, som ikke ved een, men ved sær- 
deles mange Kjendsgjerninger bevises at være feilagtige 
og utilstrækkelige. Hvad Erfaringen viser betræffende de 
liidtilværende Theorier, maa gjore os kloge med Hensyn 
til Forventningerne om de nye; Alt hvad vi kunne haabe, 
er at bringe en Idee paa Bane, som er noget frugtbarere, 
noget mere righoldig end de, man hidtil har sogt at hjælpe 
sig med. Ogsaa er det ved den her fremsatte Formening 
om de massive Bildningers Oprindelse altid at have vel i 
Minde, at den ingenlunde gjorFordring paa at gjælde ude- 
lukkende; til hvilke af disse Bildninger den skal udstræk- 
kes, er endnu altid en Opgave, som er nærmere at besvare. 
Da vi håndlede om de paa Vesuv forkommende krystalli- 
niske Masser, som, saavidt det af Beskrivelserne kunde er- 
fares, fuldkommen have Formen af vore Gronsteengange, 
saa tvivlede vi ikke paa, at de hidrorte fra frempresset Lava ; vi 
holdt det endvidere for hoist sandsynligt, at ogsaa en 
Mængde anderledes formede Masser ere komne frem fra 
det Indre i smeltet Tilstand, og ved at storkne langsomt 
og under stærkt Tryk have antaget maaskee selv en granitagtig 
Natur. Saaledes have vi indromt og saaledes skulle vi frem- 
deles indromme Vulcanismen al mulig Ret, og de paa nær- 
værende Sted udviklede Anskuelser forlange ikkun at be- 
staae ved Siden deraf. Ved en videre Udvikling ville de 
maaskee ogsaa, istedetfor at synes den vulcanistiske 
Lære modsatte, tværtimod træde i Forbindelse med den. 
Dersom Metamorplioserne overhoved finde Sted saaledes, 
som de her ere tænkte, saa er der ingen Grund til at an~ 
