26 
Keilhau 
skimrende Skifer ligger som Lag af blot een Tommes Mæg- 
tighed mellem andre Kisellag, hvori ingen Krystallinitet er 
ud viklet, eller mellem Kalkskikter; i andre Lag af den 
samme Række af Skikter, og ligesaalidt som de forstom- 
talte i Berorelse med abnorme Bjergarter, men noget tyk- 
kere end hine, seer man Overgangen fra Tæthed til Kry- 
stallinitet videre fremrykket, og endelig i atter andre, der 
fremdeles forekomme linder de samme Forholde, men som 
naae et Par Fods Mægtighed, finder man Massen at frem- 
stille et Slags fuldkommen krystallinisk-kornig Trap, hvil- 
ken paa disse Steder repræsenterer den almindelige Gron- 
steen. Fra Trapbildningen ere nu Overgangene gjennem 
de petrographiske Mellemled i de mindre og mindre mæg- 
tige Lag indtil den yderst fiinkornige Masse i de tyndeste, 
aldeles evident, og mellem den sidstnævnte og de sædvan- 
lige haarde Skifere tindes ogsaa her Mellembildninger nok 
til at fuldstændiggjore Sviten. — Paa andre Steder, hvor 
leieformige Masser af almindelig Gronsteen forekomme 
mellem Leerskifer- eller Kalkleerskifer-Strata, antræffes li- 
det mægtige Leier, hvis Steenart fremstiller et Middelled 
mellem Leerskiferen og Gronstenen; men saavidt lagttagel- 
serne hidtil naae, er Rækken af Leier, der fremstille Over- 
gangenes forskjellige Nuancer, her ikke saa fuldstændig, 
som ved hiin særegne Trapart, og heller ikke ere disse 
Leier saa tynde, at Adgangen til at komme frem med Hy~ 
pothesen om de laterale Injectioner ved dem ikke i den 
Grad er spærret, som ved det andet Tilfælde. 
Overgangen fra vort Territoriums Granit til visse Ur- 
skikter maa ogsaa korteligen berbres. Jeg tilstaaer, at in- 
tet geologisk Phænomen har frapperet mig i den Grad 
som dette; da jeg fandt Steder, hvor enhver Grændse mel- 
lem denne Granit og Urgneisen var forsvundet, hvor Bjerg- 
