Granitens Theoric 
£5 
lingen af veg Leerskifer til Kiselskifer. Ogsaa i vort Ter- 
ritorium gives der Steder, hvor virkelig de skiktede Bjerg- 
arter, som berore Graniten, ikke blive staaende paa det 
sædvanlige Forvandlingstrin som Kiselskifer, Baandjaspis 
o. s. v., men tilsidst ved selve Grændsen fremstille ufuld- 
homne Glimmer- eller Hornblendeskifere eller selv et Slags 
Gneis, Men i disse Tilfælde er dog altid en bestemt De- 
marcationslinie forhaanden mellem saadanne Skifere og den 
massive Bjergart. Det burde vel saaledes kunne antages, 
at om end de krystalliniske Skifere, der med skarp Grændse 
stode f. Ex. til Granit, maatte ansees som dannede paa den 
betegnede Maade, saa kunde en lignende Forklaring dog 
ingenlunde anvendes paa de Tilfælde, hvor de fuldkomne 
Overgange finde Sted, saa at man t. Ex. om Solvsbjerget 
ikke skulde kunne sige, at en Deel af den her forekom- 
mende Granit er directe pyrogenetisk, og den ovrige Deel, 
som formidler Overgangen til Skifer, er det middelbart, 
ved Virkningen af Iiiia paa de tilgrændsende Skiktpartier, 
samt at kun den særegne Omstændighed her indtræffer, at 
hvor begge krystalliniske Bjergarter grændse sammen, ligne 
de hverandre i den Grad, at man ikke bemerker Forskjel- 
len, og altsaa lettelig kan oversee Grændselinien, hvis ikke 
denne ved Sammensmeltning virkelig er forsvunden. Skul- 
de nu Nogen, for fremdeles at opretholde en forudfattet 
Anskuelse, fremkomme med en saadan Fortolkning af de 
betragtede Overgange, saa have vi endnu et andet Factum 
af analog Art af rykke frem med, hvilket vel neppe vil 
levne Forfægterne af den angjældende Bjergarts Vulcani- 
tet anden Udvei, end den samme, hvorpaa vi for havde et 
Exempel, nemlig at benægte Rigtigheden af Iagttagelsen. — 
Forlioldet er folgende: der gives Steder (f. Ex. i Lange- 
sunds-Fjorden), hvor den af mikroskopiske Krystalpartikler 
B2 
