Granitens Theorie. 
7 
\ 
dem, der have en Udbredelse af 30 Z2 Mile — , skulde 
vist synes, at denne Overflade var temmelig plan, nemlig 
kun ujævn i det Smaa. En saadan Form skulde da her 
ikke kunne forklares anderledes, end ved at antage, at det 
aabnede Gab netop er blevet fyldt til Randen, og at der, 
ved et besynderligt Træf, ikke har været mere smeltet 
Masse forhaanden, saa at slet Intet var tilovers til at af- 
give et Topmaal. 
Men disse Omstændigheder ville kun være af liden 
Vægt hos den, der overhoved er tilboielig til at ansee de 
i Sporgsmaal værende Masser som Produeter af Ildens Virk- 
somhed; thi han vil ellers ved dem rigeligen finde alle de 
Phænomener, der nu almindeligen gjælde som Beviser paa 
saadanne Bjergarters Vulkanitet. Han vil finde meget 
steile, ja ofte lodrette Skikter paa de allerfleste Punkter 
ved Granit-Grændserne, han vil finde den morkfarvede 
tætte Kalk, selv med dens Forsteninger, forvandlet til lys, 
krystallinisk Marmor, han vil paa de samme Steder see 
Leerskiferen forvandlet til Kiselskifer og Baandjaspis, og 
bemerke, at disse Forvandlinger ere videst fremskredne 
umiddelbar i Contacten med Graniten eller' Syeniten, men 
at de blive svagere og svagere, jo længere borte fra Bero- 
relsen med disse Bjergarter; han skal endelig ogsaa an~ 
træffe en Mængde Contact-Mineralier paa de samme Grænd- 
ser, saasom Kobber- og Jernertser, Kalkspath, Granat o. s. v. 
Det blev sagt, at disse Phænomener antræffes rigeligen, 
men maaskee burde Udtrykket været, at de her ere at see 
i en endnu mere paafaldende Udvikling, end paa nogetsom- 
helst andet hidtil bekjendt Sted: de omvandlede Strata 
have været paavirkede af Granit-Contacten indtil i den el- 
lers hidtil idetmindste exempellose Afstand af J Norsk el- 
ler ^ geog. Miill Og hvad de egentlige Contact-Bildninger 
