6 
Keilhau 
i Confiict raed Grundfjeldet, i det raan ogsaa seer dette 
gjennemsat af de samme granitiske Masser, saa at det er 
tydeligt, at disse fra Overgangsstraternes Grundvold stige 
op gjennem de sidstnævnte Lag. Saavel i Grundfjeldet 
som i de paaliggende Lag bryde de med mangfoldige fra 
Hovedmassen udgaaende Forgreninger ind i Sidestenen, og 
nogle af de saaledes udlobende Sidepartier ere mægtige 
nok til, paa enkelte Steder at fremkalde IJdseendet snart 
af en Paaleining snart af en Underleining af den massive 
Bjergart paa eller over Overgangsstraterne, men den rela- 
tive Stilling bliver dog, som bemerket, i det Hele at be- 
tragte som Juxtaposition, et Forhold, som i Forbindelse 
med de fra Hovedmasserne udspringende Ramificationer 
naturligen forer til Forestillingen om en forudgaaet ildfly- 
dende Tilstand af disse Bjergarter, i hvilken de trængtes 
op fra det Indre. Dog kan man, under en saadan Ansku- 
else, vel ikke undgaae idetmindste i hoi Grad at forbauses 
ved at betragte disse Massers Mægtighed : i hele de vide 
Rum, som de indtage, opdages slet intet Spor af Delinger 
eller af saadanne særskilte Partier, som kunde antyde, at 
flere Ejectioner havde fundet Sted; ethvert af disse enor- 
me Massiver maatte være at ansee som Resultatet af en 
eneste Frempresning, eller saaatsige som eet Udslag fra 
Herden, som een Stobning. Det vil under den samme An- 
skuelse vel ogsaa forekomme paafaldende, at disse graniti- 
ske Masser, som saaledes maatte være at antage som væl- 
dede op gjennem Canaler af flere Miles Brede, dog ikke 
danne særdeles hoie Fjelde; nogle af deres hoieste Punk- 
ter ligge vel 2000 - 3000 F. o. H.; men den Ujævnhed, 
som herved frembringes, er i sig selv hoist ubetydelig; den, 
der var placeret saaledes, at han med eet Blik kunde over- 
skue disse Massivers hele Overflade, — saasom af et af 
