Granitens Theorie. 
5 
ligningsviis med Christiania-Territoriet er yderst fattigt paa 
dette Slags Bjergarter, forekommer især Porphyr, og der- 
næst nogle mindre Masser af Granit og Gronsteenbildninger. 
Granit og Syenit. — Graniten og Syeniten forholde 
sig aldeles eens, og gaae ogsaa hyppigen over til hveran- 
dre. De udgjore kun eet Bjergled. I Christiania-Territo- 
riet træde de ud i Overlladen paa Strækninger, som til- 
sammen vist indtage meer end Tredieparten af dette Land- 
stykkes hele Areal, og tvende af de Districter, som de dan- 
ne, have hvert et Flade-Indhold af omtrent 30 Qvadrat- 
Mile, hvorhos det er at bemerke, at Formen af disse Di- 
stricter slet ikke er særdeles udtrukken efter Længden, 
saa at vi her ikke kunne gjore nogen Sammenligning f. Ex. 
med Cleveland-Gangen i England, der vel ogsaa er af en 
overordentlig Udstrækning, men som har denne kun i een 
Metning. Heller ikke kunne vi ved denne store Udbre- 
delse af de granitiske Masser tænke paa hine store hori- 
zontale Trap-Fiader, om Iivilke vi horte, at de f. Ex. paa 
lisland forekomme med endnu meget videre Udstrækning. 
Thi den Maade, hvorpaa disse Masser grændse til de skik- 
tede Bjergarter, er virkelig allermeest overeensstemmende 
med vertikale Ganges Forhold : paa mangfoldige Punkter er 
den umiddelbare Grændse mellem Graniten eller Syeniten 
paa den ene Side og Overgangs-Straterne paa den anden 
saa meget blottet, at man kan overbevise sig om, at den 
massive Bildning, i det Hele , hverken ligger over eller un- 
der de tilstodende skiktede, men staaer ved Siden af dem, 
og afskjærer Skikterne. Massernes Continuitet nedad mod 
Dybet kan desuden paa det Bestemteste bevises deraf, at 
man paa mange Steder ved Grændserne af Overgangsfor- 
ma tion en, hvor, som vi sagde, de neptuniske Strata ikke 
mere ere forhaanden, kan iagttage Graniten eller Syeniten 
