4 
Keilhau 
der ligge Overgangslagene horizontalt hen over deres Basis, 
eller dog i Conformitet med dennes Overflade; dette seer 
man fordetmedste kun ved Grændserne af Territorierne, 
hvor da gjerne, naar Urfjeldet har en nogenlunde plan 
Overflade, de paaliggende Lag ende i en abrupt Afsats, 
som vidner om, at de have udstrakt sig betydeligen videre 
hen over Grundfjeldet, men senere ere blevne destmerede 
og partielt bortforte, — Forandringer, som ogsaa tilkjen- 
degive sig derved, at man ofte, endog langt udenfor Præ- 
cipicerne, endnu seer ligesom en sort Hud af Leerskifer 
paa Gneis-Udgaaenderne eller andre Spor paa Grundfjel- 
dets Overflade af en engangværende Bedækning, fortsat fra 
hine Afsatser. — Men paa mange Steder have abnorme 
Bildninger trængt sig ind me 11 em Basis og de paaliggende 
Strata (vi begynde nu at tale med Vulcanisterne), og Dis- 
locationer af disse Strata, Afvigelser fra den oprindelige 
meer eller mindre horisontale Beliggenhed, vise sig som 
det ganske almindelige Forhold. Man kan nemlig gjerne 
sige, at et Fald af meer end 45° er Regel i disse Territo- 
rier; Skikterne ere paa mangfoldige Steder rettede iveiret 
lige til Seigerhed, og det kan vistnok ikke nægtes (saa er 
min sande Mening), at dette Forhold især har Sted i Chri- 
stiania-Territoriet, indenfor hvis Grændser man antræffer 
disse mange og overordentligen mægtige abnorme Masser, 
som vi just nu skulle lære nærmere at kjende. 
De uskiktede Bjergarter, som her optræde indenfor 
vor Formations Omraade, ere folgende: Granit og Syenit 
(begge med eller uden Zirkoner); en Mængde Gronsteen- 
Bildninger, navnligen Diorit, granitoidisk Amphibolit og 
Aphanit ; videre rode og sorte Porphyrer af mange Afændrin- 
ger; basaltagtige Bildninger og Mandelsteen, samtPorphyr- 
Conglomerat. — I det oplandske Territorium, der sammen- 
