Granitens Theorie. 
69 
Allerede ved mange ikke krystalliniske Skifere kan 
man see en Parallelstruktur, en Afdeling i tynde Lag, eller 
ogsaa blot en ved forskjellige Farver betegnet Parallel- 
dannelse, som er forskjellig fra den Lagsammensætning, der 
ansees som Resultatet af Bjergartens engang stedfundne 
successive Bundfældning , og som udgjor den egentlige 
Skiktning. Hvæsseskiferen ved Salm-Chateau, der som saa- 
kaldte Oliestene forsendes over hele Europa, afgiver i 
denne Henseende et merkeligt Exempel. Naar man seer 
denne Hvæsseskifer (heder det i Journal des mines No. 143) 
i den Form, hvori den bliver bragt i Handelen, saa vil 
man gjore sig en ganske falsk Forestilling om dens Fore- 
kommende; som bekjendt, har den da en flad parallelepi- 
pedalsk Form, og er efter sin Tykkelse til Halvparten guul 
og til Halvparten blaalig, hvoraf man maatte slutte, at den 
er dannet af forskjellige paa hinanden liggende Lag efter 
disse vexlende Farver; men dette er ikke Tilfældet: de 
egentlige Skiferlag have en anden Retning, saa at de ved 
Farverne betegnede Pavalleler gaae igjennem hine; nogen 
Klyvningsretning findes der ikke parallel Farvestriberne, men 
de blaa Partier ere i Henseende til Haardheden og For- 
holdet for Blæseroret forskjellige fra de gule. Betegne 
nu virkeligen Skiferlagene de successivt afsatte Partier af 
Bjergarteu, saa maae unægteligen de Forandringer, som 
bevirkede Differentserne mellem de gule og de blaa Dele, 
hore til dem, som kunne foregaae med Masserne maaskee 
længe efter deres oprindelige Dannelse. 
Professor Sedgwick har gjort flere gode Observationer 
over den oprindelige og den sekundaire Parallelstruktur. 
I en Strækning i Vesfc-England af mere end 30 eng. Miles 
Længde og 8 — 10 Miles Brede, bestaaende af en haard 
gronagtig Skifer, vise sig, siger han etsteds i sin Afhand- 
