om Landjordens Stigning. 
107 
det for ganske tilforladeligf, at en Forandring afNiveanet 
mellem Hav og Land i Sverrig virkelig linder Sted, men 
ineente, at denne Forandring heller maatte tilskrives en 
Bevægclse af Landjorden end af Havet. Han gjorde op- 
mcrksoin paa, at hvis Sdcns absolutc Niveau skal knnne 
hlivc et vist Maal lavere eller hoierc paa ect Sted, saa 
maa den blive netop saa meget lavere eller hoiere over 
hele Jordkloden, — men at en saadan Nodvendighed ikke 
linder Sted med Hensyn til en Stigning eller Synknirig 
af Landjorden. Hypothesen ora en Stigning af Landet, 
lagde han til, stemmer godt med den Ilultonske Theorie, 
i hvilken det antages, at vore Kontinenter ere udsatte for 
Indvirkningen af de E xp an si v-Kræfter, som have deres Sæde 
i de indre Minerafmasser, og at Landene virkelig’ ved disse 
Kræfter ere blevne hævede ivciret og af dem imderstbttes 
i deres nuværende Stilling. 
Hjefnkommen fra sin Reise i Scandinavien i Aarcne 
1806— -1807, fremsatte von Buch sin Overbcviisning : at 
hele Sverrig hæver sig langsomt iveiret, fra Fredrikshald 
til Åbo, ja maaskee lige til Petersborg, en Slutning, til 
hvilken han især synes at være bleven fort ved Underret- 
o 
ningcr meddeelte af Indbyggerne, og tildeels derved at 
han paa forskjellige Steder af den norske Kyst havde an~ 
truffet Soskjæl, af nti levende Arter, ovenfor Havets Ni- 
veau. 
Til forskjellige Tider siden denne Discussion om Afta- 
gelsen af Ostersoens og Nordsoens Hoide begyndte, ere 
i Sverrig Merker blevne indliuggede i fritliggcnde Klip- 
per, baade paa Oer og paa det faste Land, i den Hen- 
sigt at angive den hver Gang værende Hoide af Våndet, 
hvorhos man tillige har anmerket Aarstallet, da Merker ne 
gjordes. I 182© — 21 hleve alle disse Merker undergogte 
