108 
Keilhau 
af det svenske Lodsvæsens Officierer, som derover indgave 
Beretning: til Videnskabernes Academie i Stockholm $ i 
denne Beretning erklæres, som Resultat af Maalingernc* 
at langs hele Kysten af den nordlige Deel af den bot» 
niske Bugt er Våndet i Forhold til Landjorden nu lavere end 
forken, men- at Belobet af Forandringen eller af Forskjellen 
mellem det nyere og ældre Niveau ikke overalt er lige. 
Paa samme Tid blev en Beretning indsendt, og offentlig- 
gjort af Åcadeiniet, om nye Merker, som vare blevnc for» 
anstaltede i de samme Aar 1820-^-21 , for at vise det 
Havs-Niveau, som paa biin Befaring var blevet iagttaget. 
Uagtet saa mange Beviser paa Niveauforandringernes 
Virkelighcd, og saa hoie Autoriteters Erklæringer for 
Samme, vedblev jeg dogy siger Lyell, ligesom mange An- 
dre, at nære nogen Tvivl om Pbænomenets Realitet, deels 
fordi jeg formodcde, at det maaskee kunde benfores til 
mere almindelige Aarsager, saadanne f. Ex, som de oven- 
for berorte, og deels fordi det forekom mig usandsynligt, 
af saa store Virkninger af underjordisk Udvidelse skulde 
finde Sted i Lande, der, ligesom Sverrig’ og Norge, liave 
i den historiske Tid været paafaldendc frie for hæftige 
Jordskjælv. Den langsomme, men vedvarende, næsten 
umerkelige Frcmstigning af en stor Landstrækning er en 
Proces saa forskjellig fra den pludselige Opstigning eller 
Nedsynkning, som vides i visse Egne at have ledsaget 
dordskjælvs og Vulkaners afbrudte Virksombed, at et saa- 
dant Factum syntes at forlange meer end almindelig Evi- 
dcnts for at blive antagct som rigtigt. 
Vor F orfalter foretog da, i Sommeren 1834, en Reise 
til Sverrig udtrykkeligen i den Hensigt endelig at hæve 
alle Tvivl betræffende de Data, som angaae Sporgsmaalet 
om de omtalte Niveauforandringer. Han fandt paa denne 
