112 
Keilhau 
Stene. Det synes umnligt at forklare sig’ Beliggenhedeii 
af denne begravede Hytte , uden at tænke sig’, forst en 
Synk n i ng af Grunden til et Dyb af mcer end 60 Fod, 
og* derpaa en Hævriing op igjen. I det Tidslob, da det 
lave ISTivean havde Sted, maa Huset være blevet bedækket 
med grovt Sand og Mergel med Muslingskaller, under 
hvilke Masser man ellers ikke alene bar fundet denne mer- 
kelige Levning cfter tidlige Beboere, men ogsaa flere 
Fartoier, der vare af meget gammel Form, og som vare 
sammenslaaede med Trænagler istedenfor med «lernsiim. 
2. Aarsagen til ISiveauforandringerne. 
Vi kunne altsaa ikke længere betvivle selve Særsynet : en 
Landstrækning af flere tusinde Qvadratiniles Areal stiger 
i Seandinavien end nu i vor Tid langsomt iveiret; den bar, 
som Musling-Afleiningerne vise, ogsaa hævet sig i længst 
forlobne Tider, nemlig i en Epechc forend den nordiske 
Histories Begyndelse, da Ostersoen idetmindste naaede til 
Mælarns Vestende, og Venern var en Deel af Nordsden 5 
endelig synes det ogsaa, at idetmindste en Deel af denne 
Landstrækning, siden den blev beboet af Mennesker, har 
været en Synkning underkastet, hvorefter den da igjen 
paa Nyt begyndte at stige. 
Men hvorledes skal man nu forklare sig dette Phæ- 
nomen? En Bemerkning, som ved dette Sporgsmaal strax 
paatrænger sig, er den, at Aarsagen til Forandringerne 
sikkerlig maa ligge i et Dyb, som ikke kan være ganske 
uforboldsmæssigt til Udstrækningen af den i Bevægelse 
værende Landflade 5 at antage dette synes saa meget mere 
nodvendigt, da Sverrig, paa Lidet nær, bestaaer blot af 
faste Lrbjergarter, hvilke, langt fra at ligge horizontalt 
over hinasidcn, skvde steilt ind mod Dvhet, Man kan ber 
