om Landjordens Stigning. 
117 
len paa vulkanske Phænomencr og navn li gen Sjeldenhedcn 
og Lbctydeligheden af Jordrystelser lier i vort Nord en- 
som saa længe hos Mange opvakte Mistanke mod Paa- 
standen om det skandinaviske Lands Fremstigning; hvad 
Jordskjælvene angaaer, da har jeg i en tidligere Opsats 
(Mag. for Naturv. 2den Rækkcs B. II, P. 82) sogt at 
vise, at de her dog slet ikke ere hverken saa sjeldne eller 
saa ubetydelige, som man har antåget; og paa nærværende 
Sted haahes det idetmindste at være tilstrækkeligen anty- 
det, hvor lidet Vulkanitet i almindelig Forstand hehover 
at forudsættes som en nodvendig Betingelse selv for en 
intermitterende og voldsom Freinstigning. 
8. Literatur. Forord til nærværende Opsats. 
Notitser, som vedkomme vor forehavende Gjenstand, 
ja selv udforlige Betænkninger derover llndes allerede i 
flere ældre Skrifter, saavel af indenlandskc som udcnland- 
ske Forfattere. 
I det svenske Videnskabs-Aeadcmies Handlinger lor 
1748 læser man en Beretning af P. Kalm, i sin Tid Oe- 
conomiæ Professor i Åbo, om ”Vandets Åftagelse i Norge,” 
et ganske merkeligt Stykke, som nu ogsaa er aftrykt i 
Mag. for Nalurv. 2den Bækkes, B. II. P. 167 — (IS. See 
ogsaa: Hesa til Norra Amerika af P. Kalm. Stockholm 
1753. 
E. J. Jessen har i sit Verk: Kongeriget Norge fremstil- 
let efter dets naturlige og borgerlige Tilstand, Kjoberihavn 
1763, behandlet Opgaven om ” Van dets Forrøindskelse” 
med megen Omtanke. Man vil af folgende Uddrag af hans 
Ytringer i denne Materie (1. c., 568-— 573) erfare, at al- 
lerede denne Forfatter for endeel havde tilegnet sig An- 
skuelser i Sagen, som netop i den senere Tid have gjort 
