om Landjordens Stigning’. 
123 
standse i den tertiaire Tid; til det nyeste Afsnidt af denne 
maae de musling foren de Masser af det forhen omtalte Slags 
i Sverrig og Norge i Almindeliglied være at henfore 1 ), og 
stort længere tilbage vil det idetmindste for Oieblikket være 
saa vanskeligt at fortsætte Undersogelsen om Niveauforan- 
drsngerne, at vi heller, saaledes som Overskriften af vor 
Opsats angiver, blot indskrænke os til den nyeste og nyere 
geologiske Periode , til den ^actaeUc” eller nuværende 
l ) I den tertiaire Tid karde, ifolge nogle Landmassers den- 
gang hoiere, andres lavere Beliggenlied , vore Continenter 
ganske andre Omrids end de nuværende; i den samme Perio- 
de vare endvidere Klimaterne anderledes end nu, og endelig 
var da den organiske Verden ogsaa meget forskjellig fra den 
nuværende. Men disse Uligheder mellem hiin Periode og den 
actuelle see vi ikke paa eengang indtræde, idet vi, ljomende 
os fra vor Tid, undersoge de seldre geologiske Monumenter; 
kvad der ckarakteriserer Tertiairtiden, gaaer lidt efter lidt 
over til de nuværende Forliolde, og der existerer ingen skarpt 
betegnet Grændse mellem de tvende store Perioder. Saaledes 
vil allerede een af de anfdrte Ckarakterer, kvor den forefln- 
des, være tilstrækkelig til at betegne det Afsnidt af Tertiair- 
Tiden, som ligger det actuelle Tidsrum nærmest, og billigviis 
regne vi da de tilsigtede skjælforende Masser til kiin Periode, 
om de end ikke skulde indeliolde een eneste uddoet Dyrart; thi 
beviisligen have paa den Tid, da disse Masser afsattes, mange 
Lande, og det ikke blot i vor Verdensdeel, havt ganske andre 
Contourer end nu. (Det er ellers ikke usandsynligt, at flere af 
de undergangne Arter af de storre Landdyr, kvis Levninger An- 
des i det saakaldte Diluvium, levede samtidig med de Testa- 
eeer, hvis nu fossile Dele give de tidtmeldte Skjælmasser et 
saa nyt Præg. De organiske Levninger, som indeholdes i den 
merkværdige nye Tertiair-Formation paa Sicilien (Val di Noto), 
tilligemed dem i de derværende Beenhuler bevise, at Middel- 
havets nuværende Conchylie-Arter fordetmeste alt vare for- 
haanden længe for, end flere i vor Tid uddode Qvadrupedcr 
vare aftraadte som levende Specier)» 
