124 
Keilliau 
Epoche, og' til den næst forangangne. Det ci* jo ogsaajust 
de i disse Tidsrum i Sverrig indtrufne Niveauforandringer, 
som have vakt Opmerhsomheden paa det hele Phænomen, 
Ved at gjennemgaae samtlige Data har jeg anseet det 
meest naturligt at folge en topographisk Orden, hvorved jeg 
har valgt at hegynde med den sydostlige Deel af Landet, som 
den, der grændser umiddelbar til en Trakt afSverrig, hvor 
Foran drin gernes Virkelighed allerede bestemt er godtgjort. 
A. Sydostlig Afdeling af Landet. 
Christiania-Fjorden nordlig op til Grændserne af Smaa- 
lehnene ovenfor Moss, Bjergstrækningen mellem Christia- 
nia-Dalcn paa den ene og Oicren og Nittedalcn paa den 
anden Side, samt endelig Bjergtrakterne mellem Mjosen 
og Randsljorden danne Vestgrændsen for et Partie af Lan- 
det, som i flere Henseender er at betragte som en naturlig 
Afdeling for sig af det sydlige Norge: Glommen og Lon- 
gen træde her fra det hoie Centralland, hvor de kim lobe 
i trange Dale, ud i aabnere og lavere Strækningerj Mjo< 
sen, der selv blot har et Niveau af omtrent 400 F. o. 11., 
har foreodeel ogsaa forholdsviis lave Omgivelser 5 Romme- 
rige og Smaaldenene fremstille paa sine Steder endog tem- 
melig betydelige Sletter 5 en mellem Mjosen ogOieren lig- 
gende, fra O. til V. flere Mile bred Strækning, hvilken in- 
genlunde er at betragte kun som Vormens og Glommens 
Dal, men som udgjor det store Rommerigske Fladland, 
kan antages at have en midlere Hoide af blot 550 — 000 
Fod, medens dens laveste Sted, Oyeren selv, ligger hen- 
ved 350' o. H.,* i Smaalehnene stige i Almindelighed kim 
isolerede Punkter til en storre ahsolut Hoide end 600 Fod, 
