om Landjordens Stigning*. 
125 
medens en Hoide af 250 — 450' o. H. lian ansættes *) som 
de Elevations-Extremer, mellem hvilke Landfladcn her i det 
Hele oscillerer. Hos os, hvor i Regelen i det Indre af 
Landet ikkun de egentlige Dale frembydc nogcnlnnde lave 
Punkter, og hvor jævnere Trakter fordetmestc forst ere at 
finde ovenpaa Bjergrvggene, er da Forholdet^ i den beteg* 
nede Strækning noget Usædvanligt, hvoraf ogsaa just den 
Folge er fremgaact, at denne Strækning fremfor andre i 
Landet paa en Mængde Steder fremviser saadanne Data, 
som vi her soge efter* 
Aldeles paalidelige direete Erfaringer over Niveau- 
forandringer i Trakten haves, saavidt bekjendt, ikke 5 men en 
Troe paa ’ 5 Vandets Aftagelse’ ? linder man hos mange af Ind- 
hyggerne ved Kysten, saasom navnligen i Egnen ved Moss, 
og denne Troe skal grunde sig paa, at man paa visse Ste- 
der har bemerket selv den faste Klippegrunds Opkomst 
nærmere til Vandskorpen siden den Tid, gamle Folk kunne 
erindre. Man kan vistnok ikke Andet end holde dette for 
ganske rirneligt, naar man seer hen til, hvor nær disse Ste- 
der ligge ved Bahuus-Lehn ,* men, som anfort, aldeles be- 
stemte Facta for en saadan i vor Tid foregaaende Foran- 
dring mangle. Heller ikke haves nogen Tradition eller 
noget historisk Mindesmerke, som kunde oplyse Sagen for 
de Seclcrs Vedkommende, fra hvilke vi kjende Noget til 
IndvaanernesFærd i Landet. Vi ere da alene henviste ti! en 
*) Samtlige anfdrte numerishe Angivelser grunde sig paa en Mæiig- 
de Maalinger, som paa et andet Sted skulle blive mcddeelte, 
Fodmaalet er i denne Afhandling overalt det norske, eller, 
hvilket her er det Samme, det rhinlandske. Findes ved de 
specielle Hoidebestemmelser et B. i Parenthes, saa er Maa! in- 
gen af Hr. Lector Boeck 5 et K. betyder, at den er af mig. 
