om Landjordens Stigning'. 
135 
Stad i 1834 (samtidigen med Lector Roccks og miu 
Reise i Smaalelinenc) 5 men Stedet ved Hellesaacn ligger 
i et absolut JXiveau af 450 Fod (R. & K.), medens hiint 
ved Uddevalla ikkun har en Hoide af omtrent 200, og det 
ved Kured af 100 F. o. II. 
Endnu ere to eller tre Steder i denne Egn vel be- 
hjendte, hvor Skal-Afleininger forekomme 5 tvende ligge 
kun lidt ostenfor de forhen angivne, nemlig ved Kilesoen, 
en Arm af Odemarksoen , hvis Hiiide over Havet er 340 
Fod (R. & K.)$ det ene af disse kakles Sambol - Skjælda- 
len, det andet er lige ved Gaardcn Kilen» Paa intet Punkt 
stige disse sidstnævnte Afleininger vel mere end 30 Fod 
over Odemark-Soen, og ganske bestemt ere de i deres op- 
rindelige Beliggenhed. Da Skalbankerne diensynligen ere 
Littoral-Rildninger, og vel neppe nogensinde ere afsatte 
paa et saa stort Dyb, som Niveauforskjellen mcllem Skjæl- 
dalen egentlig saakaldet og Rankerne ved Kilesoen, saa 
synes de anførte Forholde at vise hen paa idetmindste tven- 
de Hoidestationer, hvorpaa Landet under sin successivc 
Stigning har befundet sig: en, paa hvilken det ikkun ra- 
gede op over Havet med de Partier, som ere lioiere end 
Hellesaaen og Skjældalen, og en, da det var kommet saa 
ineget op, at Strandbredderne ikkun laae lidet ovenfor de 
nuværende Bredder af Odemark-Soen. Ved hiin Sfation 
maae da de herværende Rjergkuller have dannet en Skjær- 
gaard udenfor det tætved i INord beliggende Landpartie, 
hvor det hoieste Punkt i Smaalehnene, Linnekleppen, nu 
reiser sig til en Hoide af 1020 F. o. H. (B f & K., 1834) 5 
medens derimod Landet var paa den anden I^ivcau-Station, 
maa Aren og Odemark-Soen have fremstillet trange, dybt- 
indgaaende Fjorde, og saaledes ogsaa Lee-Soens Vasdrag, 
der gaaer ud til Wenern. — Det er ved Gaarden Sandvigen, 
