139 
om Landjordens Stigning. 
være dannede ved en fra Norden kommende Ovcrsvommclsc. 
Han mener, at de ere gamle Sand- og* Rnllesteensbænke, 
som afsattes i paralelle Linier langs den gande Kyst, me- 
dens Landet liævede sig*, og* lian tænker sig, at de danne- 
des paa Steder, hvor, ligesom nu i Snecsmeltnings-Tiden, 
en Strom lob nordfra og traf sammen med Strommene fra 
Mundingernc af ESve, der fra Landet forte Sand og Stenc 
med sig ud i Havet. Saadanne Banker, siger Forf., danne 
sig endnii udenfor Englands Kyster. At man tinder store 
Blokke 6 verst oppe paaAasene, er ganske vist Folgen af, 
at lismasser, heladtc med disse Blokke, kave strandet paa 
Bankerne. 
Denne den engelske Geologs Anskuelse af kime merkelige 
Sandrygges Dannelse kan man vel neppe betænke sig paa at 
anerkjende som rigtig. Men af lignende Aarsagcr at forklare 
vor liele BI okke-For mation (ifald vi saaledes ville benævne de 
flyttede BulSestene og de dem ledsagende Masser af Sand, 
Gruus o. s.v.) synes imidlertid, om kanskee ikke ganske umu- 
ligt, dog idetmindste keel vanskeligt I det deSofarende kave 
iagttaget, at lisbjerge belastede med Stcne nutildags fra Po- 
larlandcne drive ned lige til henimod den 40de Grad oven- 
for Æqvator, og man altsaa veed, at Blokke fra det koie 
Norden virkelig i vor Tid afsættes paa liavbunden paa lave 
Breder, kar man antaget, at et lignende Forhold ogsaa 
i et forldbet Tidsrum, da den ovenfor betegnede Strækning 
omkring Ostersoen endnu ikke var emergeret, dersteds 
kunde have existeret, og* at Klippefragmenter fra de da alt 
opdukkede koiere Dele af Scandinavien paa denne Maade 
kunde være forte ned mod Syden. En saadan Forestilling 
er da rigtignok ligefrem udsprunget af en givet Erfaring, 
og mig forekommer det, at andre Hypotheser, som man 
kar opstillet for at gjorc Blokke-Phænomenet begribeligt, 
