om Landjordens Stigning'. 
149 
vægdscr af Sandet rimcligviis paa mange Steder liar fort 
dette nd over det nærmest tilliggende Leerland, som des- 
uden selv indeliolder Sandlag. Leiningsforholdet mcllcm 
Masserne af de tvende Slags Fcldt vil derfor være endnu 
vanskeligere at bestemme, end deres respectivc Grændser 
paa Overfladen, og beiler ikke baves fra disse Steder no- 
get Dalum desangaaende. Det storste af de ber tilsigtede, 
Rullestene forende Sandfeldt synes at danne en bred, mcest 
i Nord og Syd forlænget Banke, som bar sin storste Elc- 
vation ved Gaarden eller Pladsen Helgebogstad (meJIem 
Trogstad og Raabolt), hvilken, beliggende henved 700 Fod 
over Havet, netop er det lioieste Punkt i hele denne flade 
Egn. 
En hermed ganske corrcsponderende Hoide har en 
mægtig Terrasse af Sand, Gruus og Blokke, som ved Hvi- 
lestedet Laliougmoen x ) ligger an imod den Bjergstræk- 
ning, der mod SV. begrændser det store Rommerigske 
Bassin og skiller det fra Christiania-Dalen. Denne Masse, 
som er fuldkommen vandret ovenpaa, men som viser sig 
aldeles steilt afskaaret mod Nordost, bestaaer, efter det man 
kunde see i en stor Grav tæt ved Veien, af stærkt indad 
(mod SV. eller V.) faldende Skikter, livoraf nogle dannes 
af finere Sand og mindre Rullestene, og andre af det gro- 
vere Material. Det er oiensynligt, at den kun er et ubetyde- 
ligt igjenstaaende Stykke af en forken meget videre mod Nord- 
ost udbredt, paa sine Steder kanskee et Par hundrede Fod 
mægtig Sand- og Rullesteens-Afleining, afsat ved Ran- 
den af den samme fladbundede Golf, i hvis Midte Ran- 
Helgebogstad, 671 F. o, II. (K* 1836) j ff^ahougmoen, 606 F. o, 
H. (K , 1831). 
