om Landjordens Stigning. 
159 
ligcsaalidt heri, som i de mange, i den samme Egn ogsaa 
forekommende, ofte ved et ganske ubetydeligt Stod paa 
deres Basis rokkende, tiidcels særdeles store Hullestene, vil 
Den, som tåger vedborligt Hensyn til alle vedkommende 
Omstændigheder, kunne see et Verk af Mennesker x ). 
Ogsaa lagttagelserne i Smaahlehnenc hekræfte, at de 
erratiske Blokke ere ankomne for, end den store JLccrfor- 
mation afsattes,* de fandtes aldrig liggende ovenpaa Leer- 
feldtene, men i Almiudelighed paa den faste Klippe selv. 
Om de i og paa IWerne forekommende Hullestene have 
vi forhen handlet 5 kun bor det med Hensyn til disse til- 
lægges, at de i Henseende til deres petrographiske Beskaf- 
fenlied stemme ganske overeens med de andre Blokke, og 
at man derfor bctræffende deres oprindelige Hjemstavn om 
dem kommer til de samme Slutninger, som 0111 hine. - 
En Egn, hvor jeg slet ikke bemerkede lost liggende Styk- 
ker af andre Bjergarter end Traktens egne, og hvor afrun- 
dede Hullestene overhoved ikke syntes at forekomme, eller 
dog ere forkoldsviis sjeldne, var den nordøstlige Decl af 
Aremark og det tilgrændsende Partie af Hakkestad ; kanskee 
antvder dette en Overeensstemmelse med Forholdet i de 
sydhaltiske Lande, hvor man har bemerket en Fordeling af 
Blokkene i brede fra Nord mod Syd lobende Zoner. 
Som almindeligt Resultat af lagttagelserne over Bul- 
lestenenes Udbredelse i Smaalehnene kan det iovrigt anfo* 
res, at Fordelingen af Fragmenterne fra Christiania -Terri- 
toriet her tydcligen viser hen paa nogen Afvigelse mod 
Ost af den ellers herskende sydlige Flytnings-Betning, saa 
Idetmindste de fleste, om ikke alle saakaldte Rokkesfcene het 1 i 
Landet ere aabenbare ikke suadef* end sæåvanis^e erratiske Blokke, 
