162 
Keilhau 
Til denne Klasse af Særsyn slutte sig unegteligen og- 
saa de saakaldte Jettcgryder eller St. Olafs Gryder; men 
al dem ere idetinindste mange sikkcrligen dannede i Elve- 
senge, saaledcs som dette endmi hist og her er at iagttagc. 
Undertiden ligge de dog saaledcs, at man ikke letteligen 
kan forklare sig deres Oprindelse ved Mjælp af det faste 
Lands rindende Yandc, og vi sknlle derfor her heller ikke 
ganske forhigaae disse merkværdige Udhulinger i Fjeld- 
granden. 
Hr. Pastor Aschehoug saae flere Jettcgryder paa ct 
2 — 300 Fod hftit Fjeld ved Id Præsfegaard. Wilse (Hei- 
se, I, 311) anforer, at der ”paa en flad Klippe ved Grænd- 
seskjællet mellem Rakkestad og Rokke- Sogn skal være tre 
Muller, een Alen brede og to Alen dybe, og ganske ran- 
de” 3 Forfatteren mener, at det er disse Jettcgryder (hvoraf 
han siger, at der fiiides flere saavel i dette Amt som i Ba- 
lintss-Lehn), der have givct Anledning til Fortællingen om 
tien af Pontoppidan omtalte btmdlose Hule ved Fredrihs- 
hald, hvorom man i Egnen selv intet veed. 
B. Sydlig Afdeling, fra Egnen ved Christiania til Lindcsnæs. 
Om Niveauforholdene i den Afdeling af Landet, til 
hvilken vi nu begivc os, vil man kunne gjore sig den ved 
nærværende Undersogelse og især med Hensyn til de folgende 
Bata tilstrækkeligc Forestilling, ved at tænke sig Udseendet 
af Kvstomridsenc under en et Par hundrede Fod forhoict 
Vandstand. Ovenfor Moss vilde Christiania-Fjorden under 
en saadan Forandring paa de fleste Steder ikke blive meget 
