167 
om Landjordens Stigning’. 
anden urokkelig Gjenstand med et bestemt Merke, men en 
Bugt med en Bund af Singel og Hullestene, som rigfig- 
nok vare yderst fast sammenpakkede, og hvis Masscs For- 
ogelse ved nye Ansvomninger virkelig ikke let kan begri- 
bes, da ikke engang en Bæk der falder ud i Soenj men 
paa en saaledes beskaffen Lokalitet tor dog en Fremrykken 
af Stranden ikke regnes blandt de fuldkornmen sikkre Bevi- 
ser paa en Niveauforandring foraarsaget ved Synkning af 
Sospeilet eller rettere ved ilævning af Landet. Det lader 
sig ellers ogsaa fænke, at Mandens anforte Overbeviisning 
beilere efterhaanden, kanskee ham selv ubevidsf, kan bave 
udviklet sig bos Lam derved, at han ikke blot dagfigen oppe 
paa sin egen Ager og Eng saac fossile Soskjæl, men ogsaa 
havde bemerket og bort om Forekomsten af saadannepaa andre 
Steder i Egnen, hvor, som ban sagde, dette var en ganske 
ahnindelig Kjendsgjerning. Ikke langt fra BJiksund Jig- 
ger Agerden$ ber havde man for et halvt Snees Aar siden 
fundet et saagodtsom beelt Bcenrad af en Hval liggende 
under Græsjordcn næsten paa det Overste af en dog i det 
Hele temmelig lav Landtange, der forener tvende Hoved- 
dele af Oen med hverandre. Ogsaa ved dette Fund rnaae 
nafnrligviis de af Egnens Beboere, som vare tilboieligc til 
at troe paa Socns Aftagelse, være blevne bestvrkede i de 
Forestillinger, de forsaavidt havde. 
Flere af de siorre Elve i Christiansands-Stift arbeide 
uden al TvivI ineget kraftige n paa efterhaanden at udfylde 
de Indvige, hvori de falde ud, og paa at anlægge nyt Land 
ved deres Mundingcr$ men muligviis kunde de paa disse 
Steder i de sidste to eller tre hundrede Aar beviisligen 
med Landet og Soen foregaaede tildecls ganske betydelige 
Forandringer ogsaa for nogen Deel have deres Aarsag 1 
en Hævning af Landjorden, hvorfor et Par hidheuhdrende 
