om Landjordens Stigning*. 
m 
dette sin Op rindelse, saa kan det ikke være paafaldende, at 
man har fwndct Levninger af Tang i Sandet , to til trcFod fra 
Overdåden, i det man ved en af Gaardene nordøstlig oppe 
paa Landlangcn for nogle Aai* siden grov en Kjelder’} dette 
er imidlertid etFactum, der ogsaa har Krav paa at antegnes. 
Ankomne til den Grændse, vi for denne Gang kave 
afstukket os, vende vi no tilbage for at opsoge Data af et 
andet Slags, og knnnc da igjen kegynde med at see efter, 
hvorledes det i disse Egne forholder sig med den omhand- 
lede især af plastisk Leer bcstaaende mariniskc Formation, 
som vi fandt saa vidloftigen udhrcdt i de ostlig for Chri- 
stiania-ljordcn beliggende Trakter, og hvoraf vi ogsaa skulle 
antræffe meer eller mindre inægtigc Masser i de ovrige 
Hovedstvkker af Landet. 
fe 
Hvad denne Formations almindclige Samraensætning 
og dens Maade at forekomme paa angaaer, da viser den 
sig paa de Steder, hvor vi nu ville opsoge samme, forsaa- 
vidt ikke anderledes end der, hvor vi forken betragtede 
den, og vi have da her egentlig kon at angive de Lokali- 
teter i vort Landstykke, hvor den er forhaanden, for siden 
at kunne bedoinme de med disse Steder siden dens Afsæt- 
telse foregaaede Hoideforandringer. 
Saasnart man har passeret den i det Foregaaende of- 
tere omtalte Bjergstrækning, der mod Sydvest indslntter 
det vide Kommerigske Bassin, og som der paa denne Side 
afskjærer Leerformationen, kommer den sidstnævnte igjen 
tilsyne i den ved Gjelleraasen begyndendeDal, der langs Loen- 
Elv gaaer ned til Christiania-Bassinet. Den forhenværende 
Skydsstation Grorud, 580 F. o. II. (efter Middel af Maa- 
linger af Prof. Esmark og mig), ligger i denne Dal maa- 
skee et Snees Fod lavere end Leergrændsen, hvilken altsaa 
virkelig paa hegge Sider af den adskillende Bjergryg har 
