om Landjordens Stigning*. 
181 
perne, livor al den engang mellcmskyllede Jord bestaaer af 
Snekke- og Musling-Scinl. Jeg udsogte noglc hele Skal- 
ler, og faudt dem deri forskjellige fra de Uddevalliske, at 
de Brevigske ere Blaa-Skjæl, Bekkre-Skjæl og Rundskjæl 1 ), 
fuldkommen samme Arter, som de man endnu linder i vore 
Strande og i Drobaks-Fjorden, da derimod de Uddevalliske 
-tildcels liidtil ikke ere fundne i jNabo-Havet.” 
Hr. Havneinspecteur Schive havde underrettet mig om, 
at store Masser af Muslingskaller forekomme en halv Miil 
ovenfor Skien, ved Sydenden af IN or dsoe- Våndet. Vi saae 
disse Masser paa tre Steder» forst lidt vestlig fra Gaarden 
Aafoss, dernæst paa det saakaldte Lov-Eide, og endelig ved 
Gaarden Ommedalsstranden. Det forste Sted ligger om- 
trent 100 F. o* H. $ deels formedelst sandblandet Leer, deels 
formedelst fun Sand er Fjeldgrunden her udjævnet til nogle 
smaa Flader, hvorpaa Gaardens Agre og Enge ligge j et- 
steds i dette Terrain hæver sig en ganske liden Banke, 
som bestaaer af lutter Muslingbrokker ; det Hele ligner al- 
deles Forekommendet sydenfor Linnekleppen i Smaaleh- 
nene. Man havde gravet til et Dyb af omtrent 10 Fod, 
men Skjællene syntes at gaae endnu dybere, de ligge til- 
deels lagviis, og* Lagene ere næsten horizontale. 
Den anden Lokalitet, Loveidet, er et af de interessan- 
teste Punkter med Hensyn til Soskjællenes Phænomeu. 
Et noiagtigt INivellement af dette Steds Hoide saavel over 
Saltsoen nedenfor Skien (Brygge- Våndet) som over Ind- 
soen JXordsoe er udfort i Anledning af en Jernbane, som 
man har tænkt at anlægge over Eidet, og dernæst er ogsaa 
her den fremfora! t merkværdige Kjendsgjerning at iagttage, 
*) Mytilus edulis, Cardium edule (echinatum?) og Venus islan 
diea* Muller. 
