om Landjordens Stigning. 
185 
I Gromstad liar man engang for længesiden, ved at 
grave en tre Favne dyb Brond, bemerket, at Grunden, saa- 
snart man var kommet nogle Fod ned, siden overalt nedad 
bestod af Lag af Sand med Skaller af Osters og andre 
Conchylier, vexlende med Lag af ganske ublandet Leer. 
Dette fortælles i den forken citerede Reisebeskrivelse af 
Halm (I, 79), som lægger til, at man ogsaa paa Rakkerne 
omkring Gromstad kan see en Mængde saadanne Skjæl 
blandede med $Iu!djorden. Af Sorenskriveren der i 13 1 - 
strictet havde Forf. bort (I* c., 63), at Hvalbeen vare bl evne 
antrufne i Jorden langt inde paa Landet i en Dal mellem 
Dj er gene, 
Fundet af etHvalskelet paaAgeroen bave vi alt oven- 
for merket os, og ligesaa bave vi omtalt den ikke sjeldne 
Forekomst af fossile SoconcbyJier i Vestre-Moland^ betræf- 
fende de sidste er her ikkun at tjlfoie, at man i nysmeldte 
Tromoen, mellem Yoxnæs o'g Alvekilen, og sikkert i mere end 
50 Fods Hoide o. H + , bemerkede jeg Sandafleininger, Iivori 
findes Soskjæl. Agerlandet ved Alvekilen saaes næsten blot 
at bestaae af Muslingbrokker, ganske som ved Killeboe i Rak- 
kestad; det var kun lidt mere muldblahdct , eller paa nogle 
Steder mere sandblandet, Bonderne kjende meget vel dette 
Jordsmon, som de kalde Skjolsand, Det storste Wedlag 
deraf forekommer ved Tromoens Sydpunkt, livor store Flader, 
under Gaarden Storeng, overalt fremvise det under et tyndt 
Dække af Madjord; ber bestaaer det af lutter Skaller, bele 
eller sondersmulede til den samme klidlignende Masse som 
ved Uddevalla, Ommedalsslranden o. s. v. Laget naaer kan- 
skee ikke paa noget Punkt en Hoide af 10 Fod o. H. $ men 
det er særdeles tykt, idetmindstc flere Alen, paa sine Steder 
maaskee flere Favne. Det Punkt længst inde fra Kysten, livor 
lier berettes om Forekommendet af Soskjæl, er ved Gaarden 
Floistad i Moland, mindst i Miil oppe i Landet. 
M 2 
