186 
R e i 1 li a u 
E S n, saa vidt os blev berettet, ikkun bar fundet disse 
Havprodukter i meget ringe Hoide over Soen. 
Skride vi, videre mod Vest, ind i Mandals Fogderie, 
saa linde vi fremdeles omtrent de samme Forholde. Leer 
forekommer ikkun paa nogle faa Steder og vel slet ikke i 
flere Miles Afstand fra Havet. Lidt ovenfor Christiansand 
liavde for ikke længe siden et Eivebrud i Torrisdals-Elven 
ladet en Leer -Masse, som sagdes at have indeholdt 
‘Muslingskaller, komme tilsyne; Lerct ligger ber under et 
mægtigt Sandlag, der danner Oddernæssets Terrasse; det 
kan kun være meget faa Fod hoiere end Sospeilet. 
Ogsaa herfra have vi en lagttagelse af KaJm (1. c., 
78). ”Ved en Bæk, som falder i Soen strax vestenfor 
Christiansand, har jeg, siger han, næsten en halv Fjerding Vei 
fra Havet og i et Par Favnes Hoide over Havspeilet fundet i 
Bækkebakken, under 3—4 Favne Jord, et Slratum af Mus- 
linger og Snekker, navnligen den Cochlca som i Bahuus- 
lehn kaldes Kupunge, til ufeilbart Tegn paa, at Soen for- 
dum har staaet der, i det disse Testacea alene have sit Til- 
hold i Havet og i salt Vand.” 
Hvad samme Forfatter anforer mere i Almindclighed 
om disse Kyster, fortjener ogsaa her at erindres: ”næsten 
paa alle Oer finder man, hvorsomhelst man graver i Jorden, 
paa 2 til 3 Alens Dyb, Skaller af Osters, Muslinger og 
Snekker. Be samme finder man i adskillige ved Havet 
liggende Havne, naar man graver Bronde, og det ofte til 
18 Fod ned i Jorden, og undertiden Leer og Skaller lig- 
gende lagviis. Een til to Mile fra Havet oppe i Landet 
have Bonderne ved Brondgravning fundet Strata af hele 
Osters- og Muslingskaller.” Talen er udtryhkelig om Trak- 
ten mellem Arendal og Christiansand. See tidtmeldte Reise, 
I, P. 78. 
