om Landjordens Stigning. 
187 
Allerede én ottendedeel Miil «denfor Christian sand 
paa Veien til Mandal hefinder man sig i en af disse ved 
deres raa og sterile Natur saa paafaldende Dalsituationer, 
som ere saa almindeligc i denne Deel af Stiftet 5 vedFoden 
af Dalkjedelcus af steile, graa Gneisklipper tlannede Sider 
laae ihkun vilde Urde af Gneisfragmenter, og i Bunden 
blot et ufrugtbart Myrlændej ved Synet heraf paatrængte 
sig næsten uvilkaarlig den Forestilling, at vi her befandt 
os paa et Sted, sona i meget kortere Tid havde været tort 
Land, end de med Muld og* Vegetation bedre forsynede 
Egne, Virkelig forte ogsaa som til Bekræftelse herpaa 
Veien strax efter, ved at stige lidt hoie re, ind imcJlem 
frugtbarere, græs- og lovrige Smaapartier. 
Fra Mandal foretoge vi en Excursion op efter Mandals» 
Elven til Gaarden Kadland, der ligger noget nedenfor det 
Sted, hvortil Skibene forhen skulle have gaaet op for at 
indtage Trælast (see ovenf. P. 168). Vi fandt Elven tem- 
melig raskt strommende over en hoi Bund af Sand og 
Smaasteen; dog sagde man, at den undertiden endnu, ved 
særdeles hoit Vande i Havet, skal kunne stues op saa me- 
get, at man kan merke Brakvandet lige op forbi Kadland. 
Her var det ellers vor Hensigt at see de merkværdige 
Afleininger deels med Muslinger deels med vegetabilske 
Rester, som allerede Holm *) omtaler, og som Hr. Candi- 
dat Rasch har beskrevet i Magaz. f. Nat. 2den Rækkes 
1 Bind, 1. H. I det Væséntlige fandt vi det Samme som 
Hr. Rasch. Gaarden Kadland ligger paa en liden, af gan- 
ske horizontale Lag bestaaende Alluvialslette, der er steilt 
afbrudt ved og formedelst den tæt ved forbiflydende Elv$ 
J ) Beskrivelse over Lister- og IWandals-Amter, i Top. Journal, 
Ilte Hefte, P. 42. 
