194 
Keilhau 
den anden Dal-Side har skaaret sig* en dyh Rcnde i alt det 
herværende lose Terrain. Volden er temmelig langt fort- 
sat, og synes at have spændt tværs over Dalen; den stry- 
ger i en snorlige Linie, omtrent i den 9de Time (retvis.); 
den er tilsyneladende ganske lav, men turde, især midt i 
Dalen, dog være temmelig hoi over sin Basis, ifald den, 
som jeg troer, hviler umiddelbar paa det faste Fjeld, og 
Leerterrainet, over hvis Plaine den kun hæver sig faa Fod, 
ligger an paa dens Sider. At denne Banke ikke skulde 
have været snorlige, men hellere bueformig, dersom den 
blot skyldte en fra den ovenfor værende Dal fremadvirkende 
Trykkraft sin Oprindelse, vil man vist antage; i det man 
overveier dette, vil man ogsaa linde en anden Omstændig- 
hed paafaldende, nemlig den, at Volden foran Maridalen, 
en Banke, der ligeledes er udstrakt omtrent i den 9de Time, 
netop ligger i den anden Volds forlængede Strogiinie, lige- 
som om de hegge, uagtet de forefindes ved ganske af hver- 
andre uafhængige Bassins, dog paa en eller anden Maade 
have hort sammen. 1 denne sidstc Anskuelse bestyrkes man 
endnu mere ved lidt ovenfor Gaarden Tonsen, omtrent 
midt imellem hegge Masser og endog paa den storste Hoide 
af Landet paa denne Linie mellem Agers- og Loens Elve, 
at antræffe en Anhobning af det samme Slags Sand, Gruus 
og Blokke, som paa hine Steder. Det Hele synes saaledes 
at ligne Baernes Folgerække og det andet System af Ban- 
ker og Blokkesamlinger, som vi fandt længere oppe i Lan- 
det paa en Linie parallel med Lobet af Raerne, en Lighed, 
der ogsaa fuldkommen bevarer sig i Strogretningen, da de 
sidstnævnte Banke-Systemer ligeledes folge en Linie om- 
trent fra IV V. til SO. Disse Forholde ere i Sandhed 
hoist merkelige; men for at erkjende dem som saadanne 
maa man paa et godt Kart eftersee alle vedkommende Be- 
