om Landjordens Stigning. 
203 
nærmere end da op imod Vandefs Overflade, efterdi "Vån- 
det bryder altid nogle Alen dybere i sfærk end maadclig 
Storm. — Paa alle disse Steder er ikke Grunden Sand, 
der kunde flyttes, men den er llgesom brolagt med store, 
spidse og grundfæstede Stcne.” 
Da vor Heise gik over Flikeidet og siden videre til- 
lands til Stavanger, saa kom vi ikke til noget af de her 
omtalte Punkter, der ligge paa et Strog af Kysten, hvor 
Heisen i Baad er hoist mislig, især i cn saa slet Sommer 
som den daværende* For imidlertid at erholde Underretning 
om, hvad man senere bar bemerket om disse Steder, har 
jeg henvendt mig til Hr. Havneinspecteur Sckive, der har 
havt den Godhed fra Egersund at indhente folgende Op- 
lysningcr: 5, Nysundsstenen 55 er vel til betydelig Hinder for 
Passagen gjennem Nysundet, dog', efter mange gamle og 
erfarne Mænds Erklæring, nu ikke mere end for 5 man har 
sogt at sprenge den ved $1 inering, men Arbeidet mislykkede. 
Det omtalte Skjær Mærren ligger ved almindelig hoit Vand 
neppe 2 Fod under Vandskorpen, men ligesaalidt dette som 
andre i Nærheden værende Skjær og Grunde, hvilke kjen- 
des meget noie og idelig gives Agt paa af Fiskerne, der 
af Stiens Brydning paa dem slutte sig til Veirets Haard- 
hed, blive nu af Nogen, saavidt Erfaring ogBelation ræk- 
ker, antaget at have undergaaet nogcnsomlielst Forandring 
i Hoide eller anden Henseende. 1 Anledning heraf skal 
jeg kun bemerke, at da dette og det af Jessen anforte Vid- 
nesbyrd angaae forskjellige Tider, saa er det dog vel endda 
idetmindste ikke ganske umuligt, at begge kunne bestaae 
som rigtige ved Siden af hinanden. Imidlertid nægtes ikke, 
at Tillidcn til de anforte ældre Erfaringer dog betydeligen 
maa svækkes ved saaledes at modsiges af de nyere* 
