om Landjordens Stigning. 
207 
eller blinde Klipper i Havet , hvilke tilforn ei kimde sees 
eller bemerkes udcn i den allerhæftigste Storm og Sogang, 
som ikke tillod nogen Fisker at soge Havet, de givc sig* 
nu omstunder tilkjcnde i et maadeligt Uveir eller i saadan 
en Blæst, som ikke hindrer Somænd fra at liolde Soen.” — 
Lignende Udsagn, hvori Formeningen om en Forandring i 
Hoideforholdet mellem Hav og Land fremsættes ainsmde- 
ligt, uden Angivelser af de særskilte Steder, borte vi nu 
vistnok oftere 5 men af bestemte Lokaliteter, hvor Foran- 
dringen tydeligcn skulde have givet sig tilkjcnde, kom vi 
egentlig kim til Kundskah om h ende. 
Hen ene af disse var Haakensholmen ligeoverfor Ov* 
steen* Om denne lille Oe forsikrede dens Beboer, Soren- 
skriver Staboe, at den for omtrent 100 Aar siden bestod af 
to adskilte Hele, mellem hvilke kunde roes med Baad, og 
at saaledes det nu forhaandenværcnde lille Eide, paa hvil- 
ket just Gaardens Huse for en Becl staac, siden hiin Tid 
er hlevet tort Land. Fra Bo gt til Bugt har dette Eide en 
Længde af henved 90 Skridt, og det bolner sig omtrent 5 
Fod over hoicste Flodmaal ; men den Omstændighcd er vel 
at merke, at det, ligesom i AJmmdclighad alle saadanne 
lave Forhindelsesstykker mellem tvende Oedele, blot hestaaer 
af Sand og Blokke, «feg tilstaaer imidlertid, at en Dan- 
nelse af Eidet alene ved successiv Anhobning af det lose 
Material slet ikke er let at hegrihe, da Havet ingenlunde 
staaer saa frit ind i nogen af de begrændsende Bugter, at 
det letteligen skulde kunne kaste de tihlcels meget store 
Blokke saa meget op, som ved cn saadan Dannelse maatte 
forudsættes $ hvad man har iagttaget paa Haakensholmen, 
bor saaledes slet ikke sættes ganske nd af Bctragtning; ved 
Sporgsmaalet om Stigningen, idctmindste maaltc det, forsaa- 
