om Landjordens Stigning:. 
211 
-Frankrig (St rom, i. c., 40 5 Urda, I, 68)3 hertil maa dog 
bemerkes, at Grundcn ndenfor Ocns svdostlige Side, hvor 
disse Ånlæg findes, cr, og vist ogsaa i imiindeligc Tider 
har været, en saa fiadt udgaaende Sandbimd, at det forsaa- 
vidt idctoiindste slet ikke cr sandsynligt, at noget Sted der- 
indenfor skulde været valgt til Skibsværft, da Egnen rundt- 
om vist ikke har Mangel paa meget beqvcmmerc Lokalite- 
ter. Men om endog liiin Formodning var rigtig, saa er 
Sandet oppe paa Oen saa lost og for Vinden saa bevægcligt, 
at for vor Opgave Intet lader sig slutte af hine Graves 
fra Soen noget fjernede IBeJiggcnhed og deraf, at deres 
Bund vel er noget li det hoierc end Havspeilet. — Hr. Bi- 
skop Neumaon omtaler (Urda, I, 71 ) flere ganske tæt ved 
Stranden forekommende Ålderdomsininder nordlig paa Oen 
ved Gaardcn Blindheim, Blindheims-ÆttensSæde,der tidligere 
maaskee nefop ogsaa var Mognvalds og Ilolfs llesidcnts. 
Iblandt disse Levninger fra Oldtiden er ved nærværende 
Undersogelse især merkelig ”cn gammel steenlagt Vei, der 
i flere Krumninger forer lige ned til Stranden’’. Veiret 
hindrede os i at hesoge Blindheim, som ligger paa denvdre 
frit 
mod Havet vendte Side af Oen 5 men vi erfarede dog* be- 
træffende denne Vei, at den vel nu ophorer et Stykke fra 
Soen, men at dette ikke kan være andre Aarsager at til- 
skrive, end Havets Indbryden paa Landet, eller andre sæd- 
vanlige i Tidens JLob indtrufne Odelæggelser. 
«f eg bar nu fra hele denne Kyst kun endnu et historisk 
Sted at omtale, som lier fortjener at tages i Bctragtning$ 
dette er det særdeles merkelige Punkt Ågdenæs ved Indlobet til 
Trondhjems-Fjorden. Men forend vi komme saa vidt, bor vi 
dog ikke undlade at hore, hvad v. Buch siger om disse Stræk- 
ninger ved Vcsterhavef. I det lian bar ytret sig om den 
tilsyneladende Vandmindskning v ed Sverrigs Kyster, vedbli- 
