om Landjordens Stigning. 219 
Mindre Masser bestaaende af et Material Jigt det, der 
irdgjor Listers og «fæderens lave Land, vise sig oftere paa 
Bergens-Kysten, og stemme især deri overeens med de 
store Aflcininger af samme Slags paa de nysnævnte Sleder, 
at de i nogen Iloide over den nuværende Sobred gjerne 
lade see gamle SfrandSinier, indvasfcede paa deres mod Ha- 
vet vendte Alfa Id. Exempler berpaa saae vi lidt nordenfor 
Asbcvolds Kirke paa begge Sider af Sundet indenfor At- 
leoen, hvor Bakkebruddet, som viser den gande Kystlinje, 
maaskee ligger noget mere end 51) Fod over det nuværende 
Ilavbryn ■ videre ved Ostsidcn af Fro -Stien indenfor Bre- 
manger-JLandet, bvor den forrige Strandlinie under Forbi- 
seilingen anslogcs til en Hoide af ikke fuldt 50 F. o* II. 5 
fremdeles paa Kyststrækningen mellem Gaardcne Stave og 
I seil ved t paa Statlandet (disse Gaarde ligge lidt til Venstre 
for den, der sydfra bar passere! Oragseidet), bvor det med 
Stranden para! elle Bakkehrud, der ogsaa af vorc Skydsfolh 
ansaaes som den gamle Strandlinie, syntes at ligge omtrent 
20 Fod over Flodmaalet; endelig nordvestlig paa Har eid - 
landet, der i den saakaldtc «fembrygge opviser en af de 
mcrbværdigste Steenbanker af hidhenhorende Slags, som 
derfor nærmere bor beskrives. Forinden skal jeg dog, for 
ikke siden at maatte gaae saa meget længere tilbage, om- 
tale et Sted paa Fastlandet indenfor Harcid-Oen, som vel 
ikke ganske borer til nærværende Kategorte, snen som imid- 
lertid ogsaa viser Alluvialmasser med gamle Kystlinier. 
Dette er ved Barstadvigen noget vestenfor fndlobet til 
Jorgenljorden; her stiger en kort men bred Dal ned mod 
Soen ; dens Bund fremstiller en mod Fjorden svagt hældende 
Flade, som nederst ender med en 20 til 30 Fod hoi Af- 
v 
sats. Denne jævne, saaledes afbrudte Masse bestaaer up a a» 
