220 
Keilhau 
tvivleligen af ovenfra nedskyllede Alluvialdele, nemlig 
Sand, Gruiis o. s, v., men hvilke dog ganske vist, ifolge 
den lioist jævne Fordeling, maae have været afsatte under 
Bedækning af Soen, netop saaledes som vi sec de saakaldte 
Orlands-Strækninger danne sig ved mange af vore Floders 
Mundinger i Fjordene. Omtrent i 100 Fods Hoide over 
Havet saaes ogsaa meget tydeligen en gammel Strandlinie 
oppe paa Dalsiden, og selv i en endnu langt betydeligere 
Hoide (6— 700' o. H. ?) freintraadte Spor af nok en Kyst- 
fare, Vi seilede just forbi Stedet paa en Tid af Dagen, 
da Lys og Skygge allerskarpest markerede disse snorlige 
og fuldkommen horizontale Linier, og i det hele — desuden 
hoist maleriske — Skue syntes folgcnde Momenter i Ste- 
dets Historie aldeles bestemt at være udtrykte: 1. Dalen var 
en liden Fjord, og Soen berorte den ovre Linie, — - et Tidsrum, 
hvori Fjeldvandene ved den ovre Fjordendetilfortc den dengang 
dvbe og ujævne Fjordbund en Mængde Gruus og Blokke $ 2. 
Landet steg nogle hundrede Fod, indtil Soen kom til at berdre 
den nedre Linie 5 nu var Dalen kun en anselig Vig, paa hvis Bund 
det med Fjeld-Elvene fremdeles nedkommende Material ud- 
bredte sig, saa at tilsidst den nuværende jævne Dalflade 
dannede sig; 3. en ny Stigning, omtrent 100 Fod lodref, 
paafulgte, Vigens Bund kom saa meget op over Våndet, 
at den i Chorden over den forrige Vigmunding havde et 
absolut Niveau af omtrent 20 Fod, og efter denne Linie, 
eller lidt dybere indad, blev dens lose Masse udskaaret af 
Soen, der saaledes frembragte den nederste Afsats ved den 
nuværende Strand. 
Vi komme nu tilbage til Jernbryggen. Mellem Gaar- 
dene Skeide og Ousnæs i Ulvsteens Hovedsogn strækker 
sig parallel med Havet en Bullesteensbanke af omtrent 300 
Favnes Længde og omtrent 30 Fod hoi, samt ovenpaa saa 
